Справа № 127/7946/26
Провадження № 1-кп/127/209/26 

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2026 	місто Вінниця	

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження, відомості про яке внесено 17 вересня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025020160000451 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ),  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кишинів Республіки Молдова, громадянки Румунії, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332 КК України, - 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 за попередньою змовою групою осіб, спільно з особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, маючи умисел спрямований на сприяння незаконному переправленню громадян України через державний кордон України поза визначеними пунктами пропуску, порушуючи визначений порядок перетину державного кордону, становлений Законами України «Про державний кордон України» та «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995, достовірно знаючи, що 05 листопада 2025 року Указом Президента України № 793/2025 від 20.10.2025 строк дії воєнного стану в Україні подовжено на 90 діб, у зв`язку з чим, діють обмеження на виїзд за кордон чоловіків віком від 18 до 60 років, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою особистого незаконного збагачення, тобто з корисливих мотивів, за грошову винагороду у сумі 8000 доларів США, домовилась про сприяння незаконному переправленню через державний кордон України громадянина України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є військовозобов`язаним, тобто, особою в якої обмежено право на виїзд за межі України, шляхом надання засобів та усуненням перешкод для цього.
Так, ОСОБА_4 у невстановлений час та місці, з метою вчинення умисного злочину, вступила у злочинну змову із особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження щодо незаконного переправлення особи через державний кордон України. Будучи обізнаною із способами та порядком здійснення перетину державного кордону між Україною та Республікою Молдова, місцями дислокацій мобільних підрозділів та розташування прикордонних нарядів, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою особистого незаконного збагачення, тобто з корисливих мотивів, близько 03:43 години 12.11.2025 на автомобілі марки Volkswagen Tiguan державний номерний знак НОМЕР_1 , спільно з особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, прибули до будинку № 17 по вулиці Шкільна у м. Вінниця, де забрали громадянина України ОСОБА_7 , який мав намір незаконно перетнути державний кордон України.
Під час руху ОСОБА_4 та особи, матеріали відносно яких виділені в окремі провадження, надавали вказівки та поради ОСОБА_7 щодо уникнення ним пересувних постів та піших патрулів правоохоронних органів і продемонстрували на карті маршрут його руху, з зазначенням місця зустрічі з невстановленими слідством співучасниками вчинення злочину на території Республіки Молдови. В свою чергу, ОСОБА_7 на вимогу особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, передав грошові кошти в сумі 8000 доларів США вказаним особам, які в свою чергу поділили їх між собою.
Рух до державного кордону України здійснювали в об`їзд стаціонарних блок-постів розміщених на шляху їх руху, а саме: при виїзді з м. Вінниці, у селищі Летичів Хмельницької області та при під`їзді до м. Хотин Чернівецької області, однак 12.11.2025 о 11:30 годині на автодорозі Р-63 зі сполученням «Сокиряни - Данківці» на відстані 950 м. від АЗС «Євро Нафта» біля повороту на с. Данківці Дністровського району Чернівецької області на відстані 15 км до кордону з Республікою Молдови біля прикордонного знаку № 918 зазначений вище автомобіль був зупинений працівниками поліції, які припинили їхні незаконні дії.
Одночасно ОСОБА_4 достовірно знала, що Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому було неодноразово продовжено, і наразі він діє.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 65/2022, затвердженого Законом України від 03.03.2022 № 2105-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань оголошено проведення загальної мобілізації.
Строк проведення загальної мобілізації неодноразово продовжувався Указами Президента України і вказаний строк діє і до тепер.
Проте, ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою групою осіб, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, попри обмеження на виїзд за кордон чоловіків віком від 18 до 60 років, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою особистого незаконного збагачення, тобто з корисливих мотивів, за грошову винагороду в сумі 8000 доларів США, домовився про сприяння незаконному переправленню через державний кордон України громадянина України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є військовозобов`язаним, тобто, особою в якої обмежено право на виїзд за межі України, шляхом надання засобів та усуненням перешкод для цього.
Таким чином, у ОСОБА_4 , з корисливих мотивів виник умисел спрямований на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань при проведенні мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Далі, ОСОБА_4 , у невстановлений час та місці, з метою вчинення умисного злочину, вступила у злочину змову із особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, щодо незаконного переправлення особи через державний кордон України. Будучи обізнаною із способами та порядком здійснення перетину державного кордону між Україною та Республікою Молдова, місцями дислокацій мобільних підрозділів та розташування прикордонних нарядів, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою особистого незаконного збагачення, тобто з корисливих мотивів, близько 03:43 години 12.11.2025 на автомобілі марки Volkswagen Tiguan державний номерний знак НОМЕР_1 , спільно з особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, прибули до будинку № 17 по вулиці Шкільна у м. Вінниця, де забрали ОСОБА_7 , який мав намір незаконно перетнути державний кордон України.
Під час руху ОСОБА_4 та особи, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, з метою перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань при проведенні мобілізаційної підготовки та мобілізації, надавали вказівки та поради ОСОБА_8 щодо уникнення ним пересувних постів та піших патрулів правоохоронних органів і продемонстрували на карті маршрут його руху, з зазначенням місця зустрічі з невстановленими слідством співучасниками вчинення злочину на території Республіки Молдови. 
Рух до державного кордону України з метою перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань при проведенні мобілізаційної підготовки та мобілізації. здійснювали в об`їзд стаціонарних блок-постів розміщених на шляху їх руху, а саме: при виїзді з м. Вінниці, у селищі Летичів Хмельницької області та при під`їзді до м. Хотин Чернівецької області.
До початку судового розгляду, 10.03.2026 року, між прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 , з одного боку, та обвинуваченою ОСОБА_4 , в присутності захисника з іншого боку, на підставі ст. ст. 468, 469, 470, 472-473 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.
Зі змісту укладеної угоди вбачається, що сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 114-1 та ч. 3 ст. 332 КК України та призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 114-1 та ч. 3 ст. 332 КК України.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 зазначила, що вона розуміє надані законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до неї буде застосовний за наслідками затвердження угоди про визнання винуватості судом. 
Обвинувачена ОСОБА_4 свою вину визнала повністю, у вчиненому щиро розкаялася та зазначила, що угода про визнання винуватості є добровільною та наполягала на затвердженні угоди про визнання винуватості. По суті обвинувачення ОСОБА_4 пояснила, що у листопаді 2025 року давній знайомий ОСОБА_9 зателефонував їй та запропонував заробити гроші у сумі 2000 доларів США. ОСОБА_9 залучив до спільної роботи обвинувачену, оскільки у неї був на той час автомобіль її дідуся, Volkswagen Tiguan державний номерний знак НОМЕР_1 . При цьому ОСОБА_9 їй повідомив, що необхідно забрати із м. Вінниці хлопця та завести у село Данківці Чернівецької області.
Приїхавши разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 близько 03:00 год. у м. Вінницю на вул. Шкільна, вони зустріли хлопця на ім`я « ОСОБА_11 », який розповів їм про те, що перебуває у активному розшуку ТЦК та СП, тому йому необхідно перетнути кордон між Україною та Молдовою. Саме із цією метою вони поїхали у село Данківці Чернівецької області. На задніх сидіннях автомобіля сидів ОСОБА_10 разом із ОСОБА_11 , а по мобільному телефоні чоловік на ім`я « ОСОБА_12 » повідомляв місце розташування блок-постів, які вони об`їжджали на шляху до села Даньківці.
Близько 12:00 год. вони приїхали на АЗС «Євро Нафта» біля повороту на с. Данківці Чернівецької області, де були зупинені працівниками поліції. Також в ході поїздки, хлопець на ім`я « ОСОБА_11 » передав ОСОБА_10 частину грошових коштів та зазначив, що іншу частину передасть після проходження державного кордону. Загальна сума грошових коштів, яку мав заплатити ОСОБА_11 становить 8000 доларів США.
Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_5 просив затвердити вищевказану угоду та призначити узгоджене сторонами покарання.
Прокурор ОСОБА_3 просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між ним та обвинуваченою ОСОБА_4 , просив ухвалити вирок, яким призначити узгоджене сторонами покарання. Зазначив, що прокуратурою під час укладення угоди детально вивчено всі дані справи та особу обвинуваченої, і сторона обвинувачення переконана, що саме узгоджене покарання є достатнім та належним.
Заслухавши думку прокурора, позицію обвинуваченої та захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши зміст угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення та надання правової кваліфікації дій обвинуваченої.
Суд, оцінивши сукупність доказів у справі та надавши юридичну оцінку діям ОСОБА_4 кваліфікує дії обвинуваченої за:
ч. 1 ст. 114-1 Кримінального кодексу України, як перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період;
ч. 3 ст. 332 КК України, як сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України, шляхом надання засобів, усунення перешкод, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.
Як вбачається із свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , батьками ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .
Як вбачається із свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , батьками ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .
Відповідно до довідки, виданої Міською управою м. Яловени № 779 від 17.11.2025 року, ОСОБА_15 зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Склад сім`ї: бабуся ОСОБА_17 ; донька ОСОБА_13 ; донька ОСОБА_16 .
Згідно вимоги про судимість від 05.03.2026 року ОСОБА_4 раніше не судима.
Таким чином, обвинувачена ОСОБА_4 раніше не судима, вчинила сукупність умисних тяжких кримінальних правопорушень, винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень визнала, щиро розкаялася, здійснила благодійну допомогу на потреби Збройних Сил України в сумі 500000,00 гривень, що підтверджено наданими захистом квитанціями.
Згідно ч. 2 ст. 66 КК України, при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої суд визнає: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, про що свідчать показання ОСОБА_4 надані в судовому засіданні та поведінка обвинуваченої під час судового розгляду; наявність на самостійному утриманні двох малолітніх дітей; суттєва благодійна допомога Збройним Силам України, що підтверджується наданими доказами.
Вказана сукупність пом`якшуючих обставин, а також факти того, що обвинувачена не судима, вперше притягується до кримінальної відповідальності, наявність міцних соціальних зв`язків, переконують суд у можливості застосування ст. 69 КК України, застосування якої є необхідним для призначення обвинуваченій узгодженого в угоді виду покарання.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 судом не встановлено.
Відповідно до ч. 2, 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
У судовому засіданні встановлено, що угода про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 відповідає вимогам ст. 472 КПК України, укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також, судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, в тому числі і наслідки укладення та затвердження даної угоди передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення щодо якого вона визнає себе винуватою, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.
Крім того, судом при вирішенні питання щодо затвердження угоди встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України, правова кваліфікація кримінальних правопорушень, вчинених ОСОБА_4 є вірною, умови угоди не суперечать інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, та обвинувачена може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання і виконала їх повністю визнавши винуватість та перерахувавши допомогу Збройним Силам України.
Враховуючи викладене, суд вважає, що угода від 10.03.2026 року, укладена між прокурором ОСОБА_3 , з одного боку, та обвинуваченою ОСОБА_4 , в присутності захисника з іншого боку, підлягає затвердженню.
Таким чином суд приймає рішення про призначення обвинуваченій ОСОБА_4 узгодженого сторонами в угоді про визнання винуватості покарання.
Також судом встановлено, що у теперішньому кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 було застосовано попереднє ув`язнення. Згідно із протоколом затримання та ухвалами Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області та Вінницького апеляційного суду ОСОБА_4 була затримана у цьому провадженні 12.11.2025 року до 28.11.2025 року включно. 28.11.2025 року ОСОБА_4 звільнилася з ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)» під заставу, на підставі ухвали Вінницького апеляційного суду.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.01.2026 року відносно ОСОБА_4 був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою. Цього ж дня була внесена застава у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Сторонами угоди узгоджено призначення обвинуваченій покарання у виді штрафу. Суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченій узгоджене сторонами покарання.
Разом із тим, вирок суду ухвалений на підставі угоди має відповідати вимогам ст. 374 КПК України, що визначено ст. 475 КПК України.
Так, згідно ч. 2, 3 ст. 475 КПК України, вирок на підставі угоди повинен відповідати загальним вимогам до обвинувальних вироків з урахуванням особливостей, передбачених частиною третьою цієї статті. У резолютивній частині вироку на підставі угоди повинно міститися рішення про затвердження угоди із зазначенням її реквізитів, рішення про винуватість особи із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, рішення про призначення узгодженої сторонами міри покарання за кожним з обвинувачень та остаточна міра покарання, а також інші відомості, передбачені статтею 374 цього Кодексу.
Частиною 4 ст. 374 КПК України визначено, що резолютивна частина вироку має містити рішення про залік досудового тримання під вартою.
Вирішуючи вказане, суд зазначає, що ч. 5 ст. 72 КК України імперативно визначено, що попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання.
Для зарахування попереднього ув`язнення в призначене покарання діють співвідношення покарань, визначених ч. 1 ст. 72 КК України.
В той же час такий вид покарання як штраф та його співвідношення з попереднім ув`язненням ч. 1 ст. 72 КК України не визначений.
Разом із тим, ч. 5 ст. 72 КК України визначено, що при призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.
Застосоване законодавцем дієслово «може» в конструкції вказаної норми не віднесено до дискреції суду щодо зарахування попереднього ув`язнення, оскільки зарахування попереднього ув`язнення є імперативним обов`язком суду, що розкрито у першому реченні ч. 5 ст. 72 КК України чітким посиланням на дієслово «зараховується», що не передбачає альтернативи для суду. 
Згідно ст. 51 КК України, що визначає види покарань, штраф є найменш суворим видом покарання, а позбавлення волі найтяжчим видом покаранням.
Зарахування попереднього ув`язнення до найтяжчого покарання у виді позбавлення волі є імперативним, що безумовно свідчить і на імперативність вказаного і для найменш суворого покарання.
Вказане на переконання суду свідчить про те, що обвинуваченій слід зарахувати попереднє ув`язнення в призначене покарання, а дискреційними повноваженнями суду, що проявлені в дієслові «може», є питання при вирішенні вказаного пом`якшити вказане покарання з урахуванням попереднього ув`язнення чи повністю звільнити засудженого від відбування покарання.
Вирішуючи зазначене питання, суд зважає на тяжкість злочинів, розмір штрафу, який узгоджений сторонами та строк попереднього ув`язнення. Сукупність вказаного переконує суд у тому, що звільнення від відбування покарання є неможливим і приймає рішення про необхідність пом`якшення покарання.
Визначаючи ступень вказаного пом`якшення, суд зазначає, що Загальною частиною КК України, а саме ст. 53 КК України унормовано всі питання застосування такого виду покарання, в тому числі і співвідношення вказаного виду покарання із покаранням, визначеним ч. 1 ст. 71 КК України у виді позбавлення волі, яке співвідноситься із попереднім ув`язненням день за день.
Так, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 53 КК України, у разі несплати штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, призначеного як основне покарання, та відсутності підстав для розстрочки його виплати суд замінює несплачену суму штрафу покаранням у виді позбавлення волі із розрахунку один день позбавлення волі за вісім неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Вказане є підставою для зарахування в розмір покарання ОСОБА_4 попереднього ув`язнення, із розрахунку вісім неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за один день попереднього ув`язнення, яких у даному випадку 17 днів. Розмір неоподаткованого мінімуму суд застосовує виходячи із розміру для призначення покарання.
Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України та приймає рішення про скасування заходів забезпечення кримінального провадження..
Керуючись ст. ст. 368, 369, 370, 374, 468, 470, 472, 474, 475 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між обвинуваченою  ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ) та прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Вінницької обласної прокуратури  ОСОБА_3  від 10.03.2026 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено 17 вересня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025020160000451.
Визнати винуватою  ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ) у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332 КК України.
Призначити  ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ) узгоджене сторонами покарання за ч. 1 ст. 114-1 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 34000,00 гривень.
Призначити  ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ) узгоджене сторонами покарання за ч. 3 ст. 332 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі чотири тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 68000,00 гривень без конфіскації майна, з позбавленням права займати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування України строком три роки.
На підставі ч. 1, 3 ст. 70 КК України визначити  ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ) остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом повного складання призначених основних покарань і приєднанням додаткового покарання та призначити остаточне покарання у виді штрафу в розмірі шість тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 102000,00 гривень без конфіскації майна, з позбавленням права займати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування України строком три роки.
На підставі ст. 53, 72 КК України зарахувати  ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ) в розмір покарання строк попереднього ув`язнення з 12.11.2025 по 28.11.2025 року включно, із розрахунку вісім неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за один день попереднього ув`язнення, що становить 2312,00 гривень.
Запобіжний захід, застосований до обвинуваченої  ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ) у виді застави в розмірі 266240,00 гривень після набранням вироком законної сили – скасувати.
Заставу в сумі 266240,00 (двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок) гривень, внесену ВЦПД (код платника 43996085) за ОСОБА_4 згідно платіжної інструкції № 7 від 12.01.2026 року, після набуття вироком законної сили повернути заставодавцю.
Арешт, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17.11.2025 року на транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN» моделі «TIGUAN», з іноземною реєстрацією « НОМЕР_1 », чорного кольору, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , який було вилучено та поміщено на арешт майданчик Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області та мобільний телефон марки «iPhone» моделі «15 Pro Maх», ІМЕІ 1: НОМЕР_5 , ІМЕІ 2: НОМЕР_6 , який поміщено до паперового конверту НПУ (квитанція № 1004) – скасувати.
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: 
транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN» моделі «TIGUAN», з іноземною реєстрацією « НОМЕР_1 », чорного кольору, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , який було вилучено та поміщено на арешт майданчик Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області – повернути власнику ОСОБА_18 ;
мобільний телефон марки «iPhone» моделі «15 Pro Maх», ІМЕІ 1: НОМЕР_5 , ІМЕІ 2: НОМЕР_6 , який поміщено до паперового конверту НПУ (квитанція № 1004) – повернути ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 );
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:
1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: