РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

м. Вінниця
06 квітня 2026 р.  Справа № 120/3173/26

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маслоід Олени Степанівни, розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовом: Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005) 
до: Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21036) 
за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )
про: визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - позивач) з позовною заявою до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови від 04.03.2026 про накладення штрафу в розмірі 5 100, 00 грн за невиконання рішення суду у виконавчому провадженні №79987520.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що 04.03.2026 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Бертман Русланою Павлівною в межах виконавчого провадження №79987520 винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн за невиконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 03.01.2023 у справі №120/9148/24 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області прийняти рішення про нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 05.08.2021 №ХЛ68291. Однак позивач вважає таку постанову передчасною, безпідставною та протиправною, оскільки виконання судового рішення потребує виділення коштів із Державного бюджету, що підтверджується відповідними листами та нормативно-правовими актами. Наведене зумовило звернення позивача до суду з цим позовом.
Ухвалою суду від 16.03.2026 дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, а також визначено, що вона буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, цією ухвалою до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 (далі – третя особа).
24.03.2026 за вх.№18610/26 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому наведено заперечення проти заявлених позовних вимог. Аргументуючи свою позицію відповідач вказує, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження № 79987520 з виконання виконавчого листа № 120/9148/22, яким ГУ ПФУ у Вінницькій області зобов`язано здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі оновленої довідки про грошове забезпечення, врахувавши індексацію з 01.03.2022 та виключивши обмеження пенсії максимальним розміром. Відповідач зазначає, що у відповідь на постанову про відкриття провадження від 14.01.2026 боржник надав документи про донарахування коштів лише за період з 01.04.2019 по лютий 2022 року, проігнорувавши вимоги суду щодо індексації та зняття обмежень у подальших періодах. Відповідач наголошує, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим до безумовного виконання, а державний виконавець, згідно зі ст. 18, 63 та 75 Закону України «Про виконавче провадження», зобов`язаний вживати заходів примусу у разі його ігнорування. Оскільки боржником не було надано доказів виконання рішення суду в повному обсязі та не вказано поважних причин для такого зволікання, Відділом правомірно винесено постанову від 04.03.2026 про накладення штрафу в розмірі 5 100,00 грн. Відповідач зауважує, що позивач у позовній заяві не обґрунтував належним чином протиправність дій виконавця та не спростував факт неповного виконання рішення суду, що робить позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
25.03.2026 за вх.№19068/26 третьою особою до суду надано пояснення.
Також 25.03.2026 до суду третьою особою подано клопотання про визнання зловживанням процесуальним правами щодо подання цієї позовної заяви, адже така не містить матеріалів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, що, свою чергу, свідчить про відсутність предмета спору. Враховуючи наведене третя особа просить повернути позивачеві позовну заяву.
В контексті наведеного клопотання суд зазначає наступне.
За змістом ч. 1, 2 КАС України учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки. Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Відповідно до ч. 5 ст. 44 КАС України учасники справи зобов`язані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; 4) подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Згідно з ст. 45 КАС України Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.
З урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема:
1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, які спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;
2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;
3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;
4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;
5) узгодження умов примирення, спрямованих на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі. якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.
Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання учасником судового процесу його процесуальними правами, суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.
Правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - ухвалення законного та обґрунтованого рішення, а також створення особам, що беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав, а також прав та інтересів інших осіб. У разі ж коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не з цією метою, вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто зловживає ним.
Зловживання процесуальними правами може проявлятись у тому, що особа реалізує свої процесуальні права і вчиняє передбачені процесуальним законодавством процесуальні дії, але робить це недобросовісно, на шкоду іншим особам, з метою, яка суперечить завданням адміністративного судочинства, визначеним у статті 2 КАС України.
Верховний Суд у постанові від 20.03.2024 у справі №520/11767/23 зазначив, що під зловживанням процесуальними правами розуміється форма умисних, несумлінних дій учасників процесу, що знаходить своє вираження, зокрема, у вчиненні дій, неспівмірних із наслідками, до яких вони можуть призвести, використанні наданих прав всупереч їх призначенню з метою обмеження можливості реалізації чи обмеження прав інших учасників провадження, перешкоджання діяльності суду з правильного та своєчасного розгляду і вирішення справ, необґрунтованому перевантаженні роботи суду. При цьому, вирішення питання про наявність чи відсутність факту зловживання віднесене на розсуд суду, що розглядає справу.
Суд наголошує, що предметом даного позову є оскарження постанови державного виконавця про накладення штрафу від 04.03.2026 - індивідуального акта суб`єкта владних повноважень, який безпосередньо впливає на права та обов`язки позивача, що свідчить про наявність реального предмета спору та повну відповідність справи юрисдикції адміністративного суду. 
Суд зауважує, що правові підстави для повернення позовної заяви, закриття провадження або залишення позову без розгляду є вичерпними та чітко регламентовані статтями 169, 238 та 240 КАС України. 
Суд підкреслює, що доводи третьої особи ґрунтуються на суб`єктивному та вільному трактуванні природи спірних правовідносин.
Враховуючи, що право на справедливий суд є гарантованим, а передумови для обмеження доступу до правосуддя, передбачені процесуальним законом, у даному випадку відсутні, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність клопотання третьої особи.
Ч. 4 ст. 243 КАС України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
У відповідності до вимог ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши усі обставини справи та надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.
В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа №120/9148/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 03.01.2023 в даній справі адміністративний позов задоволено, зокрема визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 05.08.2021 №ХЛ68291, з урахуванням зазначених у цій довідці відомостей про розміри основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) премії, враховуючи індексацію з 01.03.2022, без обмеження пенсії максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.
Додатковим рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 16.01.2023 у справі №120/9148/22 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити дії за оформленням нового розпорядження, щодо перерахунку пенсії за рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 27.01.2022 за справою №120/18213/21-а, в спосіб та шляхом упорядкування структури основного розміру грошового забезпечення призначеної пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , починаючи з 01.04.2019, на підставі оформлених відомостей уточненої (нової) Довідки №ХЛ 68291 від 05.08.2021, листа-повідомлення №9/13/5360 від 11.10.2021 та Заяви на призначення (перерахунок) пенсії від 16.09.2021 за формою додатку 1, поданих через ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) з інформацією про зміну грошового забезпечення та необхідність направлення за формою додатку 5 «Списку осіб, яким необхідно провести перерахунок пенсії» визначеного за пунктом 24 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій», виданого на положення до статті 49 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", затвердженим Постановою Правління ПФУ від 30.01.2007 року №3-1, а також на підставі Заяви ОСОБА_1 від 15.07.2022 року, подану в Порядку Закону України «Про звернення громадян», з виплатою Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області загального розміру пенсії без обмеження його максимальним розміром пенсії (з урахуванням всіх надбавок, враховуючи індексацію пенсії з 01.03.2022) та з урахуванням раніше виплачених сум.
13.02.2025 Вінницьким окружним адміністративним судом у справі №120/9148/22 виписано виконавчий лист.
14.01.2026 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП №79987520) щодо виконання Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області виконавчого листа №120/9148/22 про здійснення з 01.04.2019 перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 05.08.2021 №ХЛ68291, з урахуванням зазначених у цій довідці відомостей про розміри основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) премії, враховуючи індексацію з 01.03.2022, без обмеження пенсії максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.
З автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що 27.01.2026 позивачем надано лист №0200-0902-5/8602, яким повідомлено, що на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16.01.2023 у справі №120/9148/22, Головним управлінням проведено розрахунок розміру пенсії стягувача, який станом на 01.04.2019 становить — 28 507,32 грн, та донараховано стягувачу кошти в сумі 268 462,53 грн за період з 01.04.2019 по 31.03.2023, що підтверджується розрахунком на доплату. Вказаний розрахунок на доплату охоплює період з квітня 2019 по лютий 2022 року.
04.03.2026 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України винесено постанову про накладення штрафу на боржника - Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області - у розмірі 5100 грн за невиконання без поважних причин рішення Вінницького окружного адміністративного суду №120/9148/22. 
Так, державним виконавцем у постанові встановлено, що наразі рішення суду залишається не виконаним, оскільки, в матеріалах виконавчого провадження відсутнє документальне підтвердження щодо виконання даного рішення суду в повному обсязі.
Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи суд керується такими мотивами.
У ст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).
Відповідно до ст. 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (пункт 1).
Ч. 1 ст. 18 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
За змістом п.п. 1, 16 ч. 3 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.
Ст. 26 Закону № 1404-VIII передбачено, що початок примусового виконання рішення, зокрема:
- виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частини першої);
- виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (частина п`ята);
- за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (частина шоста).
Відповідно до ч. 1 ст. 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (ч. 2 ст. 63 Закону № 1404-VIII).
Згідно з ч. 3 ст. 63 Закону № 1404-VIII виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
За правилами ч. 1, 2 ст. 75 Закону № 1404-VIII, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Зі змісту процитованих положень законодавства вбачається, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.
Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону № 1404-VIII. Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
Поважними в розумінні наведених норм Закону № 1404-VIII можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
З вищевикладеного слідує, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.
В ході розгляду справи судом встановлено, що 14.01.2026 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП №79987520) щодо виконання Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області виконавчого листа №120/9148/22 про здійснення з 01.04.2019 перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 05.08.2021 №ХЛ68291, з урахуванням зазначених у цій довідці відомостей про розміри основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) премії, враховуючи індексацію з 01.03.2022, без обмеження пенсії максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.
За результатами перевірки виконання рішення суду від 03.01.2023 у справі №120/9148/22, державним виконавцем встановлено факт його неповного виконання. 
Зокрема, боржником (ГУ ПФУ у Вінницькій області) на підтвердження своїх дій надано розрахунок доплати пенсії, який охоплює період лише з квітня 2019 року по лютий 2022 року. 
Суд наголошує, що резолютивною частиною судового рішення та виконавчим листом від 13.02.2025 чітко визначено обов`язок ГУ ПФУ у Вінницькій області здійснити перерахунок пенсії позивача, враховуючи індексацію з 01.03.2022; без обмеження пенсії максимальним розміром. 
Матеріали виконавчого провадження не містять жодних доказів того, що станом на 04.03.2026 боржник вчинив дії щодо нарахування індексації та зняття обмежень за періоди після лютого 2022 року.
У зв`язку з наведеним 04.03.2026 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України винесено постанову про накладення штрафу на боржника - Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області - у розмірі 5100 грн за невиконання без поважних причин рішення Вінницького окружного адміністративного суду №120/9148/22 в повному обсязі. 
Суд зауважує, що зазначена постанова про накладення штрафу винесена не за факт відсутності виплати коштів на рахунок стягувача, а за невиконання зобов`язання немайнового характеру - тобто за нездійснення перерахунку пенсії в повному обсязі згідно з рішенням судом.
Аналізуючи доводи позовної заяви, суд вказує, що позивач обґрунтовує протиправність оскаржуваної постанови посиланням на особливості бюджетного фінансування та черговість виплати заборгованості. 
Разом з тим, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували встановлений державним виконавцем факт неповного виконання судового рішення в частині здійснення перерахунку пенсії з урахуванням індексації з 01.03.2022 та без обмеження її максимальним розміром. 
Обов`язок доведення поважності причин невиконання рішення покладається на боржника, проте в межах даної справи позивач не лише не підтвердив вчинення всіх необхідних дій для виконання резолютивної частини рішення суду, а й фактично уникнув спростування висновків виконавця щодо відсутності розрахунку за період після лютого 2022 року.
Враховуючи вищевикладене в сукупності, суд дійшов висновку про невиконання позивачем рішення суду у справі №120/9148/22 без поважних причин.
Суд також наголошує, що судове рішення, яке набрало законної сили, стає незмінним (неспростовним), основні і додаткові судження (висновки) суду по суті справи стають остаточними.
Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
У Рішенні від 26.06.2013 №5-рп/2013 Конституційний Суд України зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист; набрання судовим рішенням законної сили є юридичною подією, з настанням якої виникають, змінюються чи припиняються певні правовідносини, а таке рішення набуває нових властивостей; основною з цих властивостей є обов`язковість - сутнісна ознака судового рішення як акта правосуддя (підпункт 2.4 мотивувальної частини Рішення від 23.11.2018 №10-р/2018); невід`ємною складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 №11-рп/2012).
Конституційний Суд України у Рішенні від 26.06.2013 взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі "Шмалько проти України" (заява №60750/00) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).
За наведених обставин, слід констатувати, що відповідачем правомірно та з дотриманням норм Закону України "Про виконавче провадження", прийнято постанову від 04.03.2026 у ВП №79987520 про накладення штрафу на позивача в розмірі 5100 грн за невиконання рішення суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог та відповідно про відсутність підстав для задоволення позову.
Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження» та ст. 2, 6, 9, 19, 73-78, 90, 245, 246, 255, 287, 295 КАС України, суд
ВИРІШИВ:
У задоволенні позовної заяви Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 287 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.
За змістом положень абз. 2 ч. 1 ст. 295 КАС України якщо справу розглянуто в порядку письмового провадження, строк апеляційного оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Інформація про учасників справи:

Позивач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005, код ЄДРПОУ 13322403)

Відповідач: Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Хмельницького міжрегіонального управління міністерства юстиції України (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21036, код ЄДРПОУ 45798761)

Третя особа: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Повний текст рішення складено та підписано суддею 06.04.2026.

Суддя Маслоід Олена Степанівна