Справа № 708/354/26
Провадження № 3/708/151/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 квітня 2026 року м. Чигирин

Суддя Чигиринського районного суду Черкаської області Попельнюх А. О. з участю захисника – адвоката Куріловича Сергія Олександровича, розглянув справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Відділу поліцейської діяльності № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області відносно:
- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстр.: АДРЕСА_1 , працюючої продавцем – консультантом в магазині «Аврора», особи з інвалідністю ІІ групи внаслідок захворювання, що пов`язано із захистом батьківщини, 
за ст. 173 КУпАП та

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ст. 173 КУпАП, за таких обставин.
03.03.2026 виявлено, що у січні 2026 року ОСОБА_1 у соціальній мережі «Фейсбук» та мобільному застосунку «Вайбер» вчинила дрібне хуліганство відносно ОСОБА_2 , а саме виражалася образливими висловами, чим порушувала спокій громадян, а саме ОСОБА_2 .
Під час судового розгляду ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вказаного порушення не визнала, від надання пояснень відмовилася на підставі статті 63 Конституції України. 
Захисник ОСОБА_1 – адвокат Курілович С. О. під час розгляду справи судом зазначив, що матеріали справи не містять доказів розповсюдження інформації саме ОСОБА_1 , відповідно її міг поширити будь-хто інший. Крім того, наявні докази не дають можливості визначити коли саме така інформація була розповсюджена, що у свою чергу виключає можливість визначення часу вчинення порушення та виключає можливість проведення обрахунку строків на притягнення до адміністративної відповідальності. Також зазначив, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 можуть бути неприязні відносини, обумовлені особистою образою, тому будь-яке висловлювання з її боку не мало характеру неповаги до суспільства, а могло виражати особисте ставлення до ОСОБА_2 . Розповсюджена інформація підлягає спростуванню, але це інший механізм захисту порушених прав ОСОБА_2 .
Потерпіла ОСОБА_2 під час судового розгляду зазначила, що знайома із ОСОБА_1 особисто, оскільки була вчителем у її дитини. Протягом тривалого часу, а саме починаючи з грудня 2025 року, ОСОБА_1 ображала та висловлювалася негативно відносно ОСОБА_2 , а саме телефонувала особисто, робила публікації з образливими та принизливими висловлюваннями у мережі «Фейсбук», застосунку «Вайбер» та «ТікТок». Розповсюджена нею інформація має негативний вплив на репутації ОСОБА_2 як вчителя. У тому, що ці публікації робила саме ОСОБА_1 , потерпіла впевнена, оскільки це єдина особа із якою вона має тривалий конфлікт, перед цими публікаціями ОСОБА_1 їй писала та попереджала, що такі публікації будуть. Також, у коментарях до публікацій визнавала, що це саме вона їх здійснювала. Крім того, після блокування ОСОБА_2 номеру телефону ОСОБА_1 остання продовжувала їй писати з номера телефону її сина, що у свою чергу також підтверджує здійснення цих публікацій саме нею. 
Заслухавши присутніх учасників, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов таких висновків.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення відповідно до статті 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з диспозицією ст. 173 КУпАП адміністративна відповідальність за вказаною статтею настає у випадку вчинення дрібного хуліганства, тобто нецензурної лайки в громадських місцях, образливого чіпляння до громадян та інших подібних дій, що порушують громадський порядок і спокій громадян.
Аналізуючи тлумачення зазначеної норми, надане у науково-практичному коментарі Кодексу України про адміністративні правопорушення, вбається, що об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку.
Використаний у національному законодавстві термін громадський порядок передбачає систему суспільних відносин, які складаються і розвиваються в громадських місцях під впливом правових та соціальних норм, спрямованих на забезпечення нормального функціонування установ, організацій, громадських об`єднань, праці й відпочинку громадян, повагу до їх честі, людської гідності та громадської моралі.
Об`єктивна сторона правопорушення виражається у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян. Тобто зазначене правопорушення має формальний склад.
Буквальне тлумачення норм чинного законодавства дає можливість визначити як громадське місце частину будь-якої будівлі, споруди або території, яка доступна чи відкрита для населення вільно, за запрошенням або за плату, постійно чи періодично. Це місця масового скупчення людей, такі як вулиці, парки, транспорт, магазини, під`їзди, де діють правила громадського порядку.
Аналізуючи доводи та заперечення сторін, суд вважає, що поширення дописів у соціальних мережах та інтернет – спільнотах (групах), за своєю суттю та значенням може бути кваліфіковано як образливе чіпляння до громадян, та визнано таким, що порушує громадський порядок і спокій громадян. 
Наведені висновки суду обумовлені тим, що постійний розвиток цифрових технологій трансформує та істотно змінює способи спілкування між людьми, внаслідок чого «цифрове спілкування» шляхом розміщення постів і дописів у соціальних мережах та різноманітних онлайн групах може за своєю кількістю та тривалістю перевищувати так зване «живе» спілкування під час особистих зустрічей. Крім того слід ураховувати, що спілкування із використанням сучасних технологій дає можливість охопити більшу аудиторію та донести до її відома власні погляди, думки, емоції, які у свою чергу можуть мати як позитивний, так і негативний характер. Відповідно їх оприлюднення шляхом публікації та поширення у мережі Інтернет може мати позитивні або негативні наслідки для інших. В залежності від форми спілкування у мережі Інтернет, змісту та характеру висловлених думок і суджень, залежить реакція інших учасників таких груп чи спільнот. Окремо суд зауважує, що нецензурна лайка або образливе чіпляння до громадян у громадському місці, вчинене кимось особисто, може мати певне негативне значення у момент вчинення такої дії. У свою чергу поширення нецензурної лайки або висловлювань, які мають характер образливого чіпляння до окремих учасників онлайн спільноти, мають негативні наслідки та порушують нормальні умови праці та відпочинку громадян, повагу до їх честі, людської гідності та громадської моралі протягом тривалого періоду часу, який охоплює увесь час розміщення такої публікації до моменту її видалення, відповідно наявне триваюче порушення громадського порядку. Надаючи такі висновки суд ураховує, що після розміщення публікації у соціальній мережі кожен учасник цієї спільноти отримує можливість ознайомитися із нею відразу, дослідити її зміст через декілька днів після публікації, або ж ознайомлюватися із нею щоденно під час скролінгу сторінки цієї соціальної мережі (або онлайн спільноти). Відповідно «відсутні» під час оприлюднення такого допису учасники все одно матимуть можливість ознайомитися із нею та дослідити її зміст, що має істотну відмінність від вчинення аналогічних дій під час вербального спілкування, коли інформація поширюється одноразово та лише одночасно із її проголошенням.
На переконання суду наслідками здійснення таких дій є безпосереднє посягання на суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку, оскільки особа, яка стала умовною «жертвою» такої публікації, після її оприлюднення фактично кожен день усвідомлює, що серед оточуючих можуть перебувати і фактично перебувають учасники відповідної онлайн спільноти, серед якої була поширена негативна для неї та образлива інформація, і учасники спільноти із нею ознайомлені. Таким чином порушення громадського порядку продовжується та має суттєві негативні наслідки для особи, якої вона стосується. 
На підставі ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Аналізуючи наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності суд дійшов переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 173 КУпАП, доведена у повному обсязі та виключає можливість причетності до розміщення публікації будь-якої іншої особи.
Зокрема, розміщення саме нею публікації із негативними та образливими висловлюваннями щодо ОСОБА_2 підтверджена даними роздруківки сторінки користувача мережі «Фейсбук» з іменем « ОСОБА_3 ». У свою чергу суд ураховує, що прізвище « ОСОБА_4 » є дошлюбним прізвищем ОСОБА_1 , підтвердженням чого є рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 19.02.2026 у цивільній справі за її позовом до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів (справа № 708/37/26, провадження № 2/708/171/26). Крім того, підтвердженням опублікування образливої інформації саме ОСОБА_1 є її особисте спілкування у застосунку «Вайбер» із ОСОБА_2 , під час якого вона висловлювала потерпілій своє обурення та звинувачувала її у погіршенні шлюбних стосунків із уже колишнім чоловіком, звинувачувала у причетності до припинення шлюбних відносин внаслідок наявних між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 романтичних стосунків, скаржилася на погіршення самопочуття та необхідність лікування, що у свою чергу також було підтверджено під час розгляду справи наданим консультативним висновком спеціаліста від 15.01.2026. Також наведене підтверджується повідомленням із попередженням про здійснення публікації «по всій мережі», під час якого серед іншого вона визнала, що за посадою наразі є продавцем.
Таким чином у діях ОСОБА_1 установлений склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП - дрібне хуліганство.
Щодо строків накладення адміністративного стягнення за вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, визначених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд ураховує наведені раніше висновки щодо тривалості порушення громадського порядку, яке фактично продовжується після розміщення публікації до моменту її видалення. Докази видалення публікацій матеріали справи не містять, відповідно можливість провести розрахунок строків накладення адміністративного стягнення та закрити провадження у справі наразі у суду відсутня. 
Обставини, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене адміністративне правопорушення суддею не встановлені.
Обставини, що обтяжують відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення, також судом не встановлені.
Ураховуючи викладені обставини та особу порушниці, яка вперше притягується до адміністративної відповідальності, є особою із інвалідністю ІІ групи, що пов`язано із захистом батьківщини, її емоційний стан, обумовлений погіршенням стосунків із колишнім чоловіком та подальшим розірванням шлюбу, відсутність обставин які пом`якшують або обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, суд дійшов переконання, що достатнім для досягнення мети застосування адміністративного стягнення буде накладення на ОСОБА_1 стягнення у межах санкції ст. 173 КУпАП у виді штрафу в мінімальному його розмірі.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_1 від сплати судового збору звільнена, тому за наслідками розгляду справи він покладається на рахунок держави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 173, 251, 252, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 173 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави (одержувач: ГУК у Черк.обл./тг м. Чигирин/21081100, банк одержувача: Казначейство України (ел.адм.подат.), код одержувача: 37930566, рахунок: UA 278999980313010106000023705) у розмірі 3 (трьох) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 грн (п`ятдесят одну гривню).
Сплату судового збору в сумі 665,60 грн (шістсот шістдесят п`ять гривень 60 коп.) віднести на рахунок Державного бюджету України.
Роз`яснити ОСОБА_1 , що:
- штраф має бути сплачений не пізніше, ніж через п`ятнадцять днів з дня отримання копії постанови про його призначення, а в разі її оскарження не пізніш, як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення (ч. 1 ст. 307 КУпАП);
- в разі несплати штрафу у строк, встановлений ч.1ст.307 КУпАП, постанова про призначення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна, встановленому законом;
- в порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень;
- розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України (ст.308 КУпАП).
Штраф, призначений за скоєння адміністративного правопорушення, вноситься до установи банку України (ч.3 ст.307 КУпАП).
Строк пред`явлення постанови до виконання - протягом трьох місяців з моменту її винесення.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду через Чигиринський районний суд Черкаської області.
Постанова набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження.

Суддя     Андрій ПОПЕЛЬНЮХ