Справа № 420/33550/24 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі 
головуючої судді Дубровної В.А., 
при секретарі Новіковій Т.А.
за участю представника позивача – Гумен Н.В.
розглянувши в відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, 
встановив:
I. Зміст позовних вимог.
До суду з позовом звернулась адвокат Гумен Наталія Василівна, діюча в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач, в/ч НОМЕР_1 ), яким з урахуванням заяв про уточнення позовних вимог від 16.12.2025 р. та від 10.03.2026 року просить:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення та додаткової грошової винагороди за період проходження військової служби з 25.02.2022 року по 16.05.2022 рік та додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100 000 гривень за періоди лікування із 01.03.2024 року по 01.04.2024 рік, з 02.04.2024 року по 22.04.2024 рік пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, та перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини.
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення та додаткову грошову винагороду за період проходження військової служби з 25.02.2022 року по 16.05.2022 рік та додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100000 гривень за періоди лікування із 01.03.2024 року по 01.04.2024 рік, з 02.04.2024 року по 22.04.2024 рік пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, та перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, з урахуванням виплачених сум.
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення, відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» за період з 25.02.2022 року по 16.05.2022 року та з 01.01.2024 по 27.07.2024 року
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» за період з 25.02.2022 року по 16.05.2022 року та з 01.01.2024 по 27.07.2024 року.
ІI. Позиція сторін.
На обґрунтування вказаних вимог представник позивача вказує, що ОСОБА_1 відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 р. № 69 “Про загальну мобілізацію” був мобілізований та у період з 25.02.2022 року по 27.07.2024 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . При цьому, з 25.02.2022 року по 17.05.2022 рік брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи у м. Маріуполь та на заводі «Азовсталь», що підтверджується записами у військовому квитку Серії НОМЕР_2 , обліково-послужною карткою до військового квитка, актом службового розслідування, довідкою № 1553/4669 від 06.05.2024 р. У період з 17.05.2022 р. по 07.02.2024 року включно ОСОБА_2 перебував в полоні, що підтверджується Довідкою ДП «Український національний центр розбудови миру» № 09-07/2000 від 13.02.2024 року та довідкою СБУ № 33/7.М-542у від 14.02.2024 року. Після звільнення з полону згідно довідки ВЛК № 657 у спірний період з 01.03.2024 по 01.04.2022 ОСОБА_2 перебував у відпустки для лікування в ІНФОРМАЦІЯ_2 (в/ч НОМЕР_3 ) терміном тридцять діб, що підтверджується Виписним із медичної картки стаціонарного хворого № 1073 терапевтичного відділення та з 02.04.2024 року по 22.04.2024 рік ОСОБА_2 проходив лікування у ІНФОРМАЦІЯ_2 (в/ч НОМЕР_3 ), що підтверджується відповідно Виписним із медичної картки стаціонарного хворого № 1073 терапевтичного відділення, а також у спірний період з 02.04.2024 року по 22.04.2024 рік проходив лікування в Литовській Республіці Реабілітаційна лікарня Абромікшес, II-ге реабілітаційне відділення, що підтверджується Епікризом з Історії Хвороби № 294-N-24. Проте, за позицією позивача йому не було виплачено грошове забезпечення та додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100000 гривень за період з 25.02.2022 року по 16.05.2022 рік, а також додаткову грошову винагороду за періоди лікування із 01.03.2024 року по 01.04.2024 рік, з 02.04.2024 року по 22.04.2024 рік. Крім того, після звільнення з військової служби ОСОБА_2 дізнався, що за період з 25.02.2022 року по 16.05.2022 року та з 01.01.2024 по 27.07.2024 року йому не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078. Вважаючи протиправну бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу грошового забезпечення, додаткової винагороди, передбаченої п.1 Постанови КМУ №168 від 28.02.2022, а також індексації грошового забезпечення, позивач звернувся до суду з даним позовом.
07.01.2025 р. судом зареєстровано від відповідача відзив на позовну заяву, яким просить відмовити у задоволенні позову. Так, стосовно виплати грошового забезпечення за період з 25.02.2022 по 31.05.2022 р. то відповідач стверджує, що Позивач отримував грошове забезпечення, в тому числі додаткову винагороду в період з 25.02.2022 по 31.05.2022, що підтверджується розрахунково-платіжною відомістю на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 та розрахунковими картками. Стосовно виплати додаткової винагороди за період перебування на лікуванні в період із 01.03.2024 по 01.04.2024, то у військовій частині НОМЕР_1 відсутні документи щодо перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини в зазначений період або перебування у відпустці у зв`язку із лікуванням тяжкого поранення, окрім цього Позивач до військової частини НОМЕР_1 із зазначеним клопотанням не звертався, у зв`язку із чим бездіяльність військової частини НОМЕР_1 відсутня. Стосовно виплати додаткової винагороди за період перебування на лікуванні в період із 02.04.2024 по 22.04.2024, то відповідно до розрахункових карток та наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.06.2024 № 163 Позивачу виплачена додаткова винагорода у розмірі 100 000,00 грн пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку із лікуванням поранення. Стосовно проведення індексації грошового забезпечення, то з наявних довідок про нарахування грошового забезпечення (додаються), відомо, що позивачу за період проходження служби виплачувалась індексація грошового забезпечення відповідно до чинного законодавства.
13.01.2025 р. судом зареєстровано від представника позивача відповідь на відзив, яким вважає не спростованими доводи позивача щодо фактичного не отримання ним у спірний період грошового забезпечення, в тому числі додаткову винагороду. Звертає увагу на те, що випискою банку з карткового рахунку ОСОБА_1 за період 01.02.2022-02.10.2024 підтверджується, що за період його служби, починаючи з дати мобілізації 25.02.2022 рік по 31.05.2022 рік не було здійснено жодних виплат. Це пов`язано з тим, що у вказаний період ОСОБА_1 не встиг оформити банківську картку для отримання грошового забезпечення, а в подальшому потрапив в оточення ворога та в полон.
02.10.2025 р. судом зареєстровано від позивача додаткові пояснення, якими просить задовольнити позов в повному обсязі, при цьому зазначає, що відповідач систематично порушував його права в частині нарахування грошового забезпечення, яке фактично не змінювалось протягом 2022 - 2024 року, незважаючи , що індекс інфляції кожний місяць лише зростав, індексації всіх доходів відповідач не управному обсязі проводив індексації всіх доходів, що є обов`язком відповідача. 
02.10.2025 р. судом зареєстровано від позивача заяву про розгляд справи без його участі.
16.12.2026 р. судом зареєстровано від представника позивача додаткові пояснення, якими просить задовольнити позов, з урахуванням його уточнення після отримання від відповідача відзиву на позов.
19.02.2026 року судом зареєстровано від відповідача-2 відзив на позовну заяву, яким просить відмовити у задоволенні позову, вказуючи, що дійсно військова частина НОМЕР_1 перебувала на фінансовому забезпеченні у ІНФОРМАЦІЯ_3 . Функція ІНФОРМАЦІЯ_4 обмежувалась лише зарахуванням коштів на рахунки військовослужбовців. В свою чергу, саме командир військової частини НОМЕР_1 видавав накази на преміювання особового складу та виплату додаткової грошової винагороди, при цьому фінансовий орган військової частини НОМЕР_1 проводив розрахунки грошового забезпечення відповідно до наказів командира військової частини та щомісячно надсилав розрахунково-платіжні відомості до ІНФОРМАЦІЯ_4 для здійснення виплати на картки. ІНФОРМАЦІЯ_5 не має доступу до бойових документів Військової частини НОМЕР_1 , не уповноважений перевіряти факт безпосередньої участі в бойових діях і, відповідно, не має права самостійно нараховувати 100 000 грн. Повідомляє, що на підставі наданої розрахунково-платіжної відомості №10/4 на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 , НОМЕР_4 окремої бригади ТОРУ сил ТО « ІНФОРМАЦІЯ_6 » за квітень 2022 року солдату ОСОБА_1 13.04.2022 року було виплачено 132 503, 38 грн, що підтверджується платіжним дорученням №531 від 13.04.2022 року та відомістю АТ КБ «ПриватБанк» 220413РВ000025739440. За весь спірний період з 25.02.2022 року по 17.05.2022 рік ІНФОРМАЦІЯ_5 була виплачена ОСОБА_1 одна сума у розмірі 132 503, 38 грн., інших платіжних розрахунків від Військової частини НОМЕР_1 стосовно виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 не надходило. Щодо належного відповідача у даній справі, то оскільки ІНФОРМАЦІЯ_5 фактично не займався нарахуванням грошового забезпечення військовослужбовців Військової частини НОМЕР_1 , відповідно не може нести відповідальність за неправомірні дії Військової частини НОМЕР_1 .
24.02.2026 р. судом зареєстровано від представника позивача відповідь на відзив, яким вважає, що позивач підтвердив належними доказами, що дійсно з 25.02.2022 року по 17.05.2022 рік брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, перебуваючи у м. Маріуполь. Обидва відповідачі в даному випадку пишуть по шаблону, розписуючи підставу для нарахування 10000 додаткової винагороди - відповідний наказ. Тобто, змушують надати накази командира військової частини про призначення 100 000 грн., будучи повністю обізнаними, що військовослужбовець ОСОБА_1 , в тому числі і командир військової частини НОМЕР_1 , що з перших днів вторгнення РФ захищали кордони м. Маріуполь, а потім перебували в оточенні на «Азовсталь» апріорі не могли з собою в умовах обстановки бойових дій носити накази, взяти їх з собою в полон, зберігати у виправних колоніях Оленівки чи колонії № 38 в м. Свердловськ і зараз надати суду.
10.03.2026 р. судом зареєстровано від представника позивача заяву про уточнення позовних вимог.
Представник позивача в судовому засіданні підтримала уточнені позовні вимоги та просила суд їх задовольнити.
17.03.2026 р. судом зареєстровано від представника відповідача -2 ІНФОРМАЦІЯ_4 заяву щодо подальшого розгляду справи без її участі.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 06.11.2024 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Ухвалою від 25.09.2025 р. суд перейшов до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання на 02.10.2025 р. 
Судове засідання, призначене на 02.10.2025 р., не відбулось у зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, про що складено довідку про нездійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Ухвалою суду від 13.10.2025 р. забезпечена участь представника позивача в особі Гумен Н.В. у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобі.
Протокольною ухвалою суду від 23.10.2025 р. оголошено перерву в судовому засіданні з метою надання представнику позивача часу для подачі документів, а саме: пояснення, додаткові докази та уточнену позовну вимогу з питань пов`язаних з індексацією, а також остаточних розрахунків з позивачем, з урахуванням розбіжностей наявних в банківських виписках, призначити судове засідання на 06.11.2025 на 14:00 год.
Судове засідання, призначене на 06.11.2025 р., не відбулось у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному.
Судове засідання, призначене на 04.12.2025 р., не відбулось у зв`язку з клопотанням представника позивача про відкладення судового засідання та не явкою відповідача, про що складено довідку про нездійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. 
Судове засідання, призначене на 16.12.2025 р., в режимі відеоконференції не відбулось у зв`язку з нестабільним з`єднанням з медіа-сервером та подальшим оголошення о 16:30 год. повітряної тривоги
Ухвалою суду від 02.01.2026 р. прийнято до розгляду уточненні представником позивача позовні вимоги в частині не виплати відповідачем додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100000 гривень залишається спірний період з 01.03.2024 року по 01.04.2024 рік, з 02.04.2024 року по 22.04.2024 рік. 
Судове засідання, призначене на 13.01.2026 р., не відбулось у зв`язку з клопотанням представника позивача про відкладення судового засідання та не явкою відповідача, про що складено довідку про нездійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Протокольною ухвалою суду від 05.02.2026 р. оголошено перерву в судовому засіданні у зв`язку з вирішенням питання щодо залучення другого відповідача.
Ухвалою від 05.02.2026 року залучено до участі у справі другого відповідача ІНФОРМАЦІЯ_7 . ( далі – відповідач-2 – ІНФОРМАЦІЯ_5 . Розгляд справи почато спочатку.
Ухвалою від 17.02.2026 року забезпечена участь представника ІНФОРМАЦІЯ_4 в особі ОСОБА_3 в судовому засіданні, призначеному на 24.02.2026 року о 12:00 год., та наступних судових засіданнях в режимі відеоконференції.
Протокольною ухвалою суду від 24.02.2026 р. оголошено перерву в судовому засіданні у зв`язку з отриманням від ІНФОРМАЦІЯ_4 додаткових документів.
Протокольною ухвалою суду від 10.03.2026 р. прийнято до розгляду уточненні позовні вимоги в редакції від 10.03.2026 р. у зв`язку з чим оголошено перерву в судовому засіданні.
Протокольною ухвалою суду від 19.03.2026 р. проголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні 24.03.2026 року о 16:00 годині
IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
ОСОБА_1 відповідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 р. № 69 “Про загальну мобілізацію” був мобілізований з 25.02.2022 року та зарахований до списків особового складу військової частки НОМЕР_1 , що підтверджується військовим квитком серія НОМЕР_5 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 22.05.2022 №3 солдата ОСОБА_1 було визнано безвісті зниклим в районі виконання бойових завдань (м. Маріуполь).
ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_6 , виданим 24.03.2024 року.
Довідкою № 1553/4669 від 06.05.2024 року, виданою командиром військової частини НОМЕР_1 підтверджується, що солдат ОСОБА_1 дійсно в період з 25.02.2022 року по 17.04.2022 рік брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи у м. Маріуполь. Підстава: наказ командира військової частини № 29/нод від 27.02.2024 р. « Про результати службового розслідування». 
Згідно Довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №1553/132 ВЛК від 25.05.2024 року, виданої командиром військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_2 29.03.2022 року отримав травми: стан після перенесеної гострої реакції на стрес у вигляді астено-невротичного синдрому з АДРЕСА_1 (29.03.2022 року) правої гомілки у вигляді зміцнілих рубців; закритої травми капсульно-зв`язкового апарату гомілко-стопного та правого плечового суглобів. Посттравматичний ДО А акроміально- плечового з`єднання справа, синовії з больовим синдромом. Закритий консолідований перелом остистих відростків Thll- Th 12 Хронічний панкреатит, холецистит фаза загострення. Вертеброгенна тораколюмбалгія. Вазомоторний риніт. За обставин: колишній стрілець відділення контрдиверсійної боротьби взводу контрдиверсійної боротьби роти контрдиверсійної боротьби військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_2 зазначені вище травми отримав під час безпосередньої участі у бойових діях під час захисту Батьківщини, а саме- виконання бойових завдань у складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 та не пов`язані з вчинення ним кримінального чи адміністративного правопорушення і не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного чи адміністративного правопорушення і не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. При отриманні поранень перебував у засобах індивідуального захисту (шолом, бронежилет).
Довідкою ДП «Український національний центр розбудови миру» № 09-07/2000 від 13.02.2024 року повідомлено, що в ході збройної агресії російської федерації проти України солдат ОСОБА_1 військової частини НОМЕР_1 перебував в полоні та був звільнений 08.02.2024 року.
Довідкою СБУ № 33/7.М-542у від 14.02.2024 року, виданою ОСОБА_1 , підтверджено, що дійсно в період з 17.05.2022 по 08.02.2024 перебував в місцях несвободи внаслідок збройної агресії російської федерації проти України.
Згідно довідки Військово-лікарської комісії при в/ч № НОМЕР_3 № 657 від 28.02.2024 року солдат за призовом ОСОБА_2 , 1980 р.н., в/ч НОМЕР_1 , призваний у Збройні сили України ІНФОРМАЦІЯ_8 з лютого 2022 року. Проведено медичний огляд ВЛК в/ч НОМЕР_7 28.02.2024 року. Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва) :Стан після перенесеної гострої реакції на стрес у вигляді астено- невротичного синдрому з інсомнією. Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби. На підставі ст. 17-г графи II Розкладу хвороб потребує відпустки для лікування у зв`язку з хворобою на 30 днів.
01.03.2024 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) за № 64 солдата ОСОБА_1 , колишній стрілець відділення контрдиверсійної боротьби взводу контрдиверсійної боротьби роти контрдиверсійної боротьби військової частини НОМЕР_1 , який перебуває у розпорядженні командира військової частими НОМЕР_8 в АДРЕСА_3 вважати таким, що вибув у відпустку для лікування у зв`язку з хворобою на 30 діб з « 02» по « 31» березня 2024 року. Підстава: рапорт солдата ОСОБА_1 з додатками (вх. №3927 від 01.03.2024); відпускний квиток №131 від 01.03.2024 р.
01.04.2024 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) за № 97 солдата ОСОБА_1 , колишнього стрільця відділення контрдиверсійної боротьби взводу контрдивсрсійної боротьби роти контрдиверсійної боротьби військової частини НОМЕР_1 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_8 в АДРЕСА_3 вважати таким, то ”01" квітня 2024 року без прибуття до військової частини вибув на лікування в заклади охорони здоров`я Литовської Республіки. Підстава: довідка лікаря від 29.03.2024 № 061/32-702 (вх. №165/влк від 01.04.2024 р.)
Згідно Епікризу з Історії хвороби № 294-N-24 у період з 02.04.2024 року по 22.04.2024 рік ОСОБА_2 проходив лікування в Державній установі Абромішкеська реабілітаційна лікарня Міністерства охорони здоров`я Литовської Республіки, у II Відділенні реабілітації, ДІАГНОЗ (МКХ-10-АМ): Посттравматичний стресовий синдром. Тривожний розлад.
05.06.2024 року наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 163 наказано виплатити додаткову винагороду в розмірі 100000 грн 00 коп. військовослужбовцям за час лікування, у зв`язку з отриманим пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), згідно додатку 5 до цього наказу.
Згідно додатку 5 до цього наказу солдату ОСОБА_1 за період виконання завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) з 09.02.2024 по 29.02.2024, з по 02.04.2024 по 22.04.2024, з 04.05.2024 по 28.05.2024. Підстава: довідка про обставини поранення № 1553/132 ВЛК від 25.05.2024 р.
27.07.2024 року наказом командира в/ч НОМЕР_1 ( по стройовій частині) № 217 солдата ОСОБА_1 , колишнього стрільця відділення контрдиверсійної боротьби взводу контрдиверсійної боротьби роти контрдиверсійної боротьби військової частини НОМЕР_1 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_8 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_8 (по особовому складу) від “10” липня 2024 року №170-РС у запас відповідно до підпункту “д” пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” (у зв`язку із звільненням з полону - якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), вважати таким, що “27” липня 2024 року вибув для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_9 , м. Одеса. “27” липня 2024 року виключити зі списків особового складу частини та зняти з усіх видів забезпечення, з продовольчого забезпечення за каталогом продуктів (загальновійськова) - “28” липня 2024 року. Даним наказом також наказано, з поміж іншого, виплатити відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від "28" лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від “07” червня 2018 року №260, додаткову винагороду на період дії воєнного стану в розмірі 100 000 гривень за період перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням, пов`язаного із захистом Батьківщини з “30” травня по “08” червня 2024 року.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати грошового забезпечення за період проходження військової служби з 25.02.2022 року по 16.05.2022 рік, додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100000 гривень за періоди лікування із 01.03.2024 року по 01.04.2024 рік, з 02.04.2024 року по 22.04.2024 рік, а також індексації грошового забезпечення за період з 25.02.2022 року по 16.05.2022 року та з 01.01.2024 по 27.07.2024 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.
V. Норми права, які застосував суд.
Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Законом України « Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. № 2011-XII (надалі - Закон № 2011-XII), передбачено, зокрема,
- до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. ( частина 2 статті 9 Закону № 2011-XII)
- грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України. ( абзаци 1-2 частини 4 статті 9 Закону № 2011-XII)
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначений у Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260 (далі - Порядок № 260), (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), зокрема
- грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення (посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років); щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги). (пункт 2 розділу І Порядку №260)
- грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України). Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника). (пункт 8 розділу І Порядку №260),
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
У подальшому (і станом на час спірних правовідносин) відповідними Указами Президента України воєнний стан в Україні продовжувався та триває.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 “Про введення воєнного стану в Україні” та № 69 “Про загальну мобілізацію” Кабінетом Міністрів України прийнята постанова від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі – Постанова № 168), якою:
установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах (пункт 1 постанови №168);
нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) (абз. 1, 2 пункту 1 постанови №168);
відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;
захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);
загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану поранень, травм), - виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла) (абз. 5 пункту 1 постанови №1068).
Наказом Міністерства оборони України від 25 січня 2023 року № 44 затверджені Зміни до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260. 
Зокрема доповнено Порядок №260 новим розділом XXXIV «Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану», який застосовується з 01 лютого 2023 року.
Так, відповідно до пункту 10 розд. XXXIV Порядку №260 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які:
загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану в Україні поранень та травм, пов`язаних із захистом Батьківщини),- виплата здійснюється за весь місяць, у якому військовослужбовець загинув (помер);
захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення),- за час перебування в полоні (заручниках) та до дня звільнення включно або за час перебування в інтернуванні та до дня повернення до України або за час безвісної відсутності;
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних),- з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Відповідно до пункту 11 розд. XXXIV Порядку № 260, підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.
Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем.
Пунктом 12 розд. XXXIV Порядку № 260 передбачено, що керівниками військово-лікарських (лікарсько-експертних) комісій закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100 000 гривень за час цієї відпустки.
Відповідно до пункту 14 розд. XXXIV Порядку № 260, до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, які:
самовільно залишили військові частини, місця служби (дезертирували),- за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства), включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника);
усунені від виконання службових обов`язків, відсторонені від виконання службових повноважень або відсторонені від посади,- з дня усунення або відсторонення, оголошеного наказом командира (начальника), до дня фактичного завершення усунення або відсторонення, оголошеного наказом командира (начальника);
відмовились виконувати бойові накази (розпорядження),- за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника);
вживали алкогольні напої (наркотичні або психотропні речовини) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибували на службу та/або виконували обов`язки військової служби в стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння,- за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника);
вчинили інші дії (бездіяльність), за які судом прийнято рішення про притягнення до відповідальності за вчинення кримінального, військового адміністративного правопорушення або адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією,- за місяць, у якому така постанова (вирок) надійшла до військової частини;
добровільно здалися в полон,- з дня з`ясування в установленому законодавством порядку обставин щодо добровільної здачі військовослужбовця в полон, оголошеного наказом командира (начальника);
навмисно спричинили собі тілесні ушкодження чи іншу шкоду своєму здоров`ю або самогубство (крім випадків доведення до самогубства, встановленого судом),- за місяць, у якому здійснено ушкодження чи іншу шкоду своєму здоров`ю або самогубство;
Зазначене не стосується військовослужбовців, визначених в абзацах другому - шостому цього пункту, які протягом поточного місяця:
захоплені в полон, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні;
загинули (померли) внаслідок отриманих поранень, травм або отримали поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язані із захистом Батьківщини.
Відповідно до пункту 15 розд. XXXIV Порядку №260, підготовка проєктів наказів для здійснення виплати додаткової винагороди покладається на підрозділи, що відповідають за ведення обліку особового складу.
VI. Оцінка та висновок суду.
Системний аналіз наведених норм, дає підстави для висновку, грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника).
При цьому, на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил України щомісячно виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000,00 грн. Для військовослужбовців, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів із національної безпеки та оборони, відсічі й стримування збройної агресії в районах ведення цих заходів (у тому числі військовослужбовців строкової служби), розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата додаткової винагороди до 100 000,00 гривень на місяць здійснюється за місцем перебування військовослужбовця на грошовому забезпеченні (за місцем штатної служби військовослужбовця) за умови документального підтвердження безпосередньої участі військовослужбовця в зазначених бойових діях або заходах.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 відповідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 р. № 69 “Про загальну мобілізацію” був мобілізований з 25.02.2022 року зарахований до списків особового складу військової частки НОМЕР_1 , що підтверджується військовим квитком серія НОМЕР_5 . 
Довідкою № 1553/4669 від 06.05.2024 року, виданою командиром військової частини НОМЕР_1 підтверджується, що солдат ОСОБА_1 дійсно в період з 25.02.2022 року по 17.04.2022 рік брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи у м. Маріуполь. Підстава: наказ командира військової частини № 29/нод від 27.02.2024 р. « Про результати службового розслідування». 
Згідно Довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №1553/132 ВЛК від 25.05.2024 року, виданої командиром військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_2 29.03.2022 року отримав травми під час безпосередньої участі у бойових діях під час захисту Батьківщини, а саме- виконання бойових завдань у складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 та не пов`язані з вчинення ним кримінального чи адміністративного правопорушення і не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного чи адміністративного правопорушення і не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. При отриманні поранень перебував у засобах індивідуального захисту (шолом, бронижилет).
Довідкою СБУ № 33/7.М-542у від 14.02.2024 року, виданою ОСОБА_1 , підтверджено, що дійсно в період з 17.05.2022 по 08.02.2024 перебував в місцях несвободи внаслідок збройної агресії російської федерації проти України.
10.07.2024 року наказом командира в/ч НОМЕР_8 (по особовому складу) від № 170-РС у Позивач був звільнений в запас відповідно до підпункту «д» пункту 2 частини 4 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із звільненням з полону-якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу). 
Наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 217 від 27.07.2024 року ОСОБА_4 вважається таким, що 27.07.2024 року вибув для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_9 та був виключений зі списків особового складу частини та знятий з усіх видів забезпечення.
З огляду на вказані обставині, судом встановлено, що будучи зарахованим з 25.02.2022 року до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , позивач по 17.05.2022 рік брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи у м. Маріуполь, а з 17.05.2022 р. по 07.02.2024 року включно ОСОБА_2 перебував в полоні.
Після звільнення з полону, починаючи з 09.02.2024 року ОСОБА_1 , перебуваючи у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_8 , проходив лікування лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), у зв`язку з травмою, отриманою під час безпосередньої участі у бойових діях під час захисту Батьківщини, що підтверджується вищевказаною Довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №1553/132 ВЛК від 25.05.2024 року.
Спірність питання у даній справі полягає у протиправній бездіяльності військової частини НОМЕР_1 , яка за позицією позивача полягає у не нарахуванні та неотриманні ним грошового забезпечення за період проходження військової служби з 25.02.2022 року по 16.05.2022 рік та додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100000 гривень за вказаний період проходження ним військової служби, а також за періоди його лікування із 01.03.2024 року по 01.04.2024 рік, з 02.04.2024 року по 22.04.2024 рік.
Вирішуючи питання щодо не нарахування та невиплати позивачу грошового забезпечення та додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 за період проходження ним військової служби у період з 25.02.2022 року по 16.05.2022 рік, суд вказує про таке.
Як стверджував представник позивача під час розгляду справи, за вказаний період з 25.02.2022 року ( дата зарахування позивача до особового складу в\ч) по 17.05.2022 (дата початку полону) ОСОБА_1 не отримував грошове забезпечення, що підтверджується випискою банку з карткового рахунку ОСОБА_1 , пояснивши тим, що у вказаний період ОСОБА_1 не встиг оформити банківську картку для отримання грошового забезпечення, а в подальшому потрапив в оточення ворога та в полон.
Відповідно до п. 8 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, (далі Порядок №260), грошове забезпечення виплачується в поточному місяці за минулий.
Відповідно до Довідки ІНФОРМАЦІЯ_4 від 25 лютого 2026 року № 09/02/338 військова частина НОМЕР_1 , НОМЕР_4 окремої бригади ТОРУ сил ТО « ІНФОРМАЦІЯ_6 » в період часу з 10 січня 2022 року по 31 серпня 2022 року не була розпорядником бюджетних коштів і в зазначений період перебувала на фінансовому забезпеченні в ІНФОРМАЦІЯ_3 .
З наданої ІНФОРМАЦІЯ_5 розрахунково-платіжної відомості №10/4 на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 , НОМЕР_4 окремої бригади ТОРУ сил ТО « ІНФОРМАЦІЯ_6 » за квітень 2022 року солдату ОСОБА_1 13.04.2022 року було виплачено за березень 2022 року 132 503, 38 грн., що включає в собі посадовий оклад ( 3217,50 грн.), оклад за званням (624,64 грн.), надбавка за вислугу років (960,54 грн.), надбавка за особливості проходження служби ( 3121,74 грн), премія 7947,23 грн., премія Захисникам – 117 857,14 грн., індексація – 792,41 грн. та підтверджується платіжним дорученням №531 від 13.04.2022 року та відомістю АТ КБ «ПриватБанк» 220413РВ000025739440. 
За поясненнями військової частини НОМЕР_1 , вказана виплата позивачу у квітні 2022 року грошового забезпечення включає нараховане йому грошове забезпечення за період із 25 лютого по 31 березня 2022, чим пояснюється для розуміння зазначене у розрахунково-платіжної відомості олівцем місяць «березень». Також стверджує, що в даній відомості зазначено про виплату основних та додаткових видів грошового забезпечення позивача, а також додаткової винагороди в розмірі 117 857,14 грн. (за весь березень 2022 року та за 4 дні лютого 2022 року).
При цьому, ІНФОРМАЦІЯ_5 було зауважено, що в період часу з 10 січня 2022 року по 31 серпня 2022 року, коли військова частина НОМЕР_1 перебувала на фінансовому забезпеченні в ІНФОРМАЦІЯ_3 , солдату ОСОБА_1 не було більше виплат, крім за березень 2022 року.
За поясненнями військової частини НОМЕР_1 виплата ОСОБА_1 грошового забезпечення, у т.ч. додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 , була відновлена позивачу після його звільнення з полону, починаючи з лютого 2024 року, на підтвердження вказаного відповідачем надано до суду розрахункові картки за лютий 2024 – липень 2024 р., а також Довідку АТ Комерційний банк « Приватбанк» про виконання реєстру зарахування коштів на рахунки одержувачів , зокрема ОСОБА_1 за період з 21.03.2024 по 09.04.2024 року.
Дослідивши надані військовою частиною НОМЕР_1 розрахункові листи про нарахування та виплату позивачу в березні 2024 грошового забезпечення за 2022 рік, судом встановлено, що за квітень 2022 року позивачу було нараховано грошове забезпечення (посадовий оклад, оклад за званням, надбавка за особливості проходження служби, премія), а також додаткова винагорода в розмірі 30000 грн., індексація – 672,35 грн., за травень 2022 року позивачу було нараховано грошове забезпечення (посадовий оклад, оклад за званням, надбавка за особливості проходження служби, премія), додаткова винагорода за 16 днів в розмірі 15 483,87 грн., додаткова винагорода в розмірі 100 000 грн. за 15 днів в сумі 48 387,10 грн.
При цьому, за письмовими поясненнями військової частини НОМЕР_1 від 07.01.2025 р., нараховане позивачу грошове забезпечення за квітень – травень 2022 року, включає додаткову винагороду в розмірі 30000 грн. в розрахунку на місяць за період, в тому числі квітень (30000 грн.), травень (15 483,87 грн.) 2022 року та додаткову винагороду в розмірі 100000 грн. в розрахунку на місяць в травні 2022 в розмірі 48 387,10 грн. За травень 2022 року додаткова винагорода в розмірі 30000 грн. в розрахунку на місяць була нарахована та виплачена за 16 календарних днів (із 1 до 16 травня, період до потрапляння позивача в полон), а додаткова винагорода в розмірі 100000 грн. в розрахунку на місяць була нарахована та виплачена за 15 календарних днів (із 17 до 31 травня, період після потрапляння позивача в полон). 
З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку щодо підтвердження військовою частиною НОМЕР_1 та ІНФОРМАЦІЯ_5 нарахування та виплату позивачу грошового забезпечення за період з 25.02.2022 року по 16.05.2022 рік, а також додаткової грошової винагороди у розмірі 100 000,00 грн. за період з 25.02.2022 по 31.03.2022 року.
При цьому, судом не встановлено, а військовою частиною НОМЕР_1 не спростовано належними доказами нарахування та виплата позивачу додаткової грошової винагороди у розмірі 100 000,00 грн. за період з 01.04.2022 по 16.05.2022 року, а відтак позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.
Додатково суд зазначає, що порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, встановлено Наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018 (далі Наказ № 260). 
Пунктами 8 та 9 розділу XXXIV Наказу № 260 встановлено, що виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини; керівника органу військового управління командирам (начальникам) військових частин. Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.
Тобто, з викладеної норми можна дійти висновку, що виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів військових частин, які видаються на підставі рапортів командирів підрозділів.
Отже, військовослужбовець не повинен подавати рапорт про виплату йому додаткової винагороди, такий обов`язок покладений на командирів військової частини та її підрозділів.
Слід зазначити, що невиконання командиром військової частини, де проходив службу позивач, свого обов`язку щодо підготовки наказу про виплату додаткової винагороди позивачу, не може позбавити його права на отримання такої винагороди. 
Вирішуючи питання щодо не нарахування та невиплати позивачу додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100000 гривень за періоди його лікування із 01.03.2024 року по 01.04.2024 рік, з 02.04.2024 року по 22.04.2024 рік, суд враховує наступне.
Відповідно до пункту 10 розділу XXXIV Порядку № 260 у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн також включаються військовослужбовці, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Отже, одним із видів додаткової винагороди на період дії воєнного стану є додаткова винагорода військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я або у відпустці для лікування після тяжкого поранення.
Виходячи зі змісту наведених положень Закону № 2011-XII, постанови № 168 та Порядку №260 винагорода, як вид виплат військовослужбовцям, є частиною їх грошового забезпечення та можуть належати як до групи щомісячних додаткових видів, так і до одноразових додаткових видів. Аналіз таких виплат та дослідження їх правової природи показує, що вони невід`ємно пов`язані з особливим характером та умовами служби військовослужбовця, зі здійсненням спеціальних повноважень, які змістовно випливають із статусу військовослужбовця та передбачені законом.
Очевидно, що призначення та виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану у зв`язку з пораненням відбувається за настання особливого юридичного факту - поранення під час захисту Батьківщини, що зумовлює лікування (по тривалості часу воно може бути різним) або потребу у відпустці для лікування у зв`язку з отриманням тяжкого поранення. При цьому обидва наслідки поранення є обмеженими в часі, оскільки і лікування, і відпустка відбуваються упродовж певного (необхідного, визначеного) часу. Тому й зазначена винагорода повинна здійснюватися упродовж цього часу - за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.
Згідно з пунктом 14 розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення, не виплачене своєчасно або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього.
Щодо наявності умов, визначених Постановою КМУ № 168, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди на час перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікуванні. 
Згідно з пунктом 1.1. глави 1 розділу І Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 (далі - Положення, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови).
Відповідно до пункту 2.1 глави 2 розділу І штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК приймають постанови. Постанови ВЛК оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.
З огляду на зазначені норми Положення висновок ВЛК є змістом (суттю) постанови ВЛК, яка може бути оформлена в формі свідоцтва, довідки або протоколу. Іншими словами, довідка ВЛК є формальним вираженням постанови ВЛК, яка по суті містить в собі висновок, сформований ВЛК за наслідком медичного огляду.
Відповідно до пункту 6.5 глави 6 розділу ІІ Положення для вирішення питання про потребу у відпустці за станом здоров`я або звільненні від виконання службових обов`язків (у тому числі і повторно) військовослужбовець може направлятися на медичний огляд начальником відділення або профільним головним (провідним) фахівцем військового лікувального закладу, у якому він знаходиться на стаціонарному або амбулаторному лікуванні, про що робиться запис в історії хвороби (медичній книжці), який завіряється підписом відповідної посадової особи.
Постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я приймається після закінчення стаціонарного лікування в разі, коли для повного відновлення функції і працездатності необхідний термін - не менше 30 календарних днів. Постанова про потребу у відпустці за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка підлягає контролю штатною ВЛК (без затвердження) (пункт 6.11 глави 6 розділу ІІ Положення).
Відпустка за станом здоров`я надається військовослужбовцю командиром військової частини (закладу), де він проходить службу, на підставі постанови ВЛК (пункт 6.15 глави 6 розділу ІІ Положення).
Отже, визначення потреби військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я та встановлення необхідного терміну для відновлення функції і працездатності такого військовослужбовця відбувається на підставі висновку ВЛК за наслідком медичного огляду ВЛК, що оформлюється довідкою ВЛК, на підставі якої командир військової частини (закладу) надає таку відпустку.
Матеріалами справи підтверджується, що після звільнення з полону згідно довідки довідки Військово-лікарської комісії при в/ч № НОМЕР_3 № 657 від 28.02.2024 року та наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) за № 64 від 01.03.2024 р. ОСОБА_2 перебував у відпустці для лікування в ІНФОРМАЦІЯ_2 (в/ч НОМЕР_3 ) терміном тридцять діб, що підтверджується Виписним із медичної картки стаціонарного хворого № 1073 терапевтичного відділення.
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.04.2024 за № 97 солдат ОСОБА_1 , з 01 квітня 2024 року без прибуття до військової частини вибув на лікування в заклади охорони здоров`я Литовської Республіки. Підстава: довідка лікаря від 29.03.2024 № 061/32-702 (вх. №165/влк від 01.04.2024 р.) 
При цьому, відповідно до Епікризу з Історії Хвороби № 294-N-24 у період з 02.04.2024 року по 22.04.2024 рік ОСОБА_2 проходив лікування в Литовській Республіці Реабілітаційна лікарня Абромікшес, II-ге реабілітаційне відділення.
З матеріалів справи вбачається, що наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 163 від 05.06.2024 року та додатком № 5 до нього, наказано солдату ОСОБА_1 виплатити додаткову винагороду в розмірі 100 000 грн. за час лікування, у зв`язку з отриманим пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), за період виконання завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями), у т.ч. з 02.04.2024 по 22.04.2024. При цьому, підставою такої виплати вказано Довідку про обставини поранення № 1553/132 ВЛК від 25.05.2024 р.
З огляду на вказане, за період лікування позивача Литовській Республіці з 02.04.2024 року по 22.04.2024 рік була нарахована додаткову винагороду в розмірі 100 000 грн., проте не виплачена.
Доказів зворотного відповідачем не надано.
Щодо виплати позивачу додаткової винагороди з 01.03.2024 по 31.03.2024 за період його перебування у відпустці для лікування, то відповідач не заперечує, що відпустка для лікування була позивачу була надана на підставі довідки ВЛК № 657 від 28.02.2024 року, проте вказує, що вона не містить встановлення захворювання позивача, яке пов`язане із проходженням військової служби, а не захистом Батьківщини, не була встановлена тяжкість саме травми (поранення, контузії, каліцтва), а також позивачем також не була надана станом на дату оформлення відпустки довідки 5 (про причини поранення), що є обов`язковою підставою для виплати додаткової винагороди.
Суд не погоджується з вказаною позицією відповідача з огляду на таке.
Питання можливості отримання військовослужбовцями збільшеної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою КМУ № 168, у тому числі за період лікування досліджувалося Верховним Судом, зокрема у постанові від 27 серпня 2025 року у справі № 280/7364/23. У зазначеній постанові Верховний Суд вказав, що у період дії воєнного стану додаткова винагорода до 100 000,00 грн на місяць виплачується за час перебування вказаних військовослужбовців на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Підставою для виплати є відповідна довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва).
Верховний Суд звернув увагу, що умовою її виплати є належне підтвердження фактів: виконання бойових завдань; отримання поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини; перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) у зв`язку з таким пораненням, а також надання відпусток за станом здоров`я через отримане тяжке поранення на підставі висновку військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Також Верховний Суд виснував, що предметом доказування у таких справах має бути з`ясування (у сукупності): за якій конкретний період позивач не отримав належні йому грошове забезпечення та додаткову винагороду; чи перебував він у спірний період на лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних); якщо перебував на лікуванні, то з яких причин - зокрема, чи було це пов`язано з пораненням, контузією, травмою або каліцтвом, отриманими у зв`язку із захистом Батьківщини; чи проходив він у такому випадку саме стаціонарне лікування; чи перебував він після тяжкого поранення у відпустках за станом здоров`я за висновками (постановами) військово-лікарської комісії; та чим це все підтверджується.
Як зазначалось вище, довідкою № 1553/4669 від 06.05.2024 року, виданою командиром військової частини НОМЕР_1 підтверджується, що солдат ОСОБА_1 дійсно в період з 25.02.2022 року по 17.04.2022 рік брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи у м. Маріуполь. Підстава: наказ командира військової частини № 29/нод від 27.02.2024 р. « Про результати службового розслідування». 
Згідно Довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №1553/132 ВЛК від 25.05.2024 року, виданої командиром військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_2 29.03.2022 року отримав травми під час безпосередньої участі у бойових діях під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань у складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 .
При цьому, суд зауважує, що вказана Довідка про обставини поранення № 1553/132 ВЛК від 25.05.2024 р. була підставою для виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн. за час лікування у період з 02.04.2024 по 22.04.2024 р, згідно наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 163 від 05.06.2024 року
Відтак, суд вважає спростовуваним аргументи відповідача щодо відсутності підстав для нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди з 01.03.2024 по 31.03.2024 за період його перебування у відпустці для лікування.
Щодо вимог позивача в частині не нарахування та не виплати йому індексації грошового забезпечення відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» за період з 25.02.2022 року по 16.05.2022 року та з 01.01.2024 по 27.07.2024 року, то суд враховує наступне.
Відповідно до частин 3 та 4 статті 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
При цьому, за відсутності затвердженого особливого порядку індексації грошового забезпечення рядового і начальницького складу служби цивільного захисту нарахування індексації грошового забезпечення здійснюється відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.
Тобто, сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19 липня 2019 року у справі №240/4911/18, від 23 жовтня 2019 року у справі № 825/1832/17.
Як вбачається з наданих відповідачами розрахункових відомостей за 2024 рік, в березні 2024 позивачу було виплачене грошове забезпечення за період полону, в тому числі і за 2022 рік. В розрахунковій таблиці за березень 2024 в першій колонці зазначені цифрами місяці 2022 року за які проведені виплати, починаючи з квітня 2022 року. Так поточна індексація була нарахована та виплачена позивачу в наступних розмірах: за квітень 2022 - 672,35 грн., за травень 2022 -913,01 грн., за червень 2022 - 1017,21 грн., за липень 2022 - 1066,00 грн., за серпень 2022 - 1281,80 грн., за вересень 2022 - 1281,80 грн., за жовтень 2022 - 1281,80 грн., за листопад 2022 - 1424,80 грн., за грудень 2022 - 1470,83 грн. 
Крім того, з наданої ІНФОРМАЦІЯ_5 розрахунково-платіжної відомості №10/4 на виплату грошового забезпечення за квітень 2022 року солдату ОСОБА_1 вбачається, що за березень 2022 року нарахована індексація 792,41 грн.
Стосовно нарахування та виплати позивачу індексації в 2024 році, то суд враховує наступне.
Відповідно до Закону України від 09.11.2023 № 3460-ІХ „ Про Державний бюджет України на 2024 рік” (далі - Закон № 3460) визначено, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з 1 січня 2024 року.
Отже, з січня 2024 року встановлено єдиний підхід для обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення у 2024 році.
Право на індексацію відбудеться, коли індекс споживчих цін, обчислений наростаючим підсумком, перевищить поріг індексації встановлений у розмірі 103 відсотка.
Пунктом 5 Порядку № 1078 передбачено механізм обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів у разі, коли відбувається підвищення грошових доходів.
Міністерство соціальної політики України у листі від 04.01.2024 №2/0/214-24 надало роз`яснення, що підвищення посадових окладів (тарифних ставок) у січні 2024 року не відбувається, а отже обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації починає здійснюватися з січня 2024 року.
Пунктом 1-1 Порядку №1078 визначено, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, що публікується Держстатом не пізніше 10 числа кожного місяця.
За інформацією Держстату України, розміщеною на їх офіційному вебсайті, про індекс споживчих цін: у січні 2024 року індекс споживчих цін становив 100,4%, у лютому 2024 року 100,3%, у березні 2024 року 100,5%, у квітні 2024 року 100,2%, у травні 2024 року 100,6%, у червні 2024 року 102,2%.
Індекс споживчих цін за наростаючим підсумком з січня по червень 2024 року перевищив 103% (103,8% - за посадами працівників, у яких посадові оклади підвищені з 1 січня 2024 року ((100,0% (місць підвищення приймається 100,4%х100,3%х100,5%х100,2%х100,6%х102,2%) і 104,3% - за посадами, працівників і військовослужбовців, у яких не відбулось підвищення посадових окладів, згідно із Законом України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" обчислення індексу споживчих цін провадиться з 1 січня 2024 року (100,4%х100,3%х100,5%х100,2%х100,6%х102,2%) індексація нараховується в серпні.
Отже індексації в межах прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028 грн.) підлягають грошові доходи (заробітна плата, грошове забезпечення) починаючи з серпня 2024 року.
З огляу на вказане, суд не вбачає підстав для задоволення позову у цій частині.
При цьому, в ході розгляду справи представником позивача не надано доказів зворотного.
Крім того, доводи представника позивача щодо не отримання позивачем нарахованих відповідачем спірних сум грошового забезпечення та додаткової винагороди з огляду на відсутність у нього банківської картки спростовуються наявними у справі фінансовими та банківські виписками.
Додатково суд зауважує, що протягом розгляду справи було запропоновано стороні позивача надати суду банківську інформацію щодо не отримання позивачем певних сум грошового забезпечення з огляду на надані відповідачами фінансові документи щодо перерахування грошових коштів на картковий рахунок позивача. Натомість, таких доказів суду надано не було.
Крім того, під час розгляду справи не знайшли свого підтвердження заявлені вимоги до ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо спірного періоду, який охоплюється періодом перебування військової частини НОМЕР_1 на фінансовому забезпеченні ІНФОРМАЦІЯ_4 . При цьому, надані ІНФОРМАЦІЯ_5 докази підтвердили факт виплати позивачу грошового забезпечення, у т.ч. додаткової винагороди за березень 2022 року.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. 
У контексті оцінки інших доводів сторін звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Частиною 1 статті 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності оскаржуваної відмови, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги задоволенню частковому задоволенню.
VIІ. Розподіл судових витрат.
Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. ( частина 1 ст. 132 КАС України).
Частиною третьою статті 139 КАС України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то відсутні підстави для його розподілу.
Щодо розподілу судових витрат в частині витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн. суд зазначає наступне.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону № 5076-VI адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги.
Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правничої допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги.
Відповідно до ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст.134 КАС України).
Згідно із ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Зміст наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, професійна правнича допомога у даній справі надавалося адвокатом Гумен Н.В., про що свідчить ордер про надання правничої допомоги серії АО №1144996 від 26.10.2024 року, згідно договору № 10 від 07.10.2023 року.
На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу в сумі 5000,00 грн., позивачем надано 
- договір про надання правової допомоги від 07.10.2023 року, укладений між Адвокатом Гумен Н.В., іменований надалі "Виконавець" та ОСОБА_1 , іменований надалі "Замовник", за умовами якого Виконавець надає Замовнику правову допомогу, а саме: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, складання звернень (заяв, скарг, пропозицій) та інших документів правового характеру, складання процесуальних документів . Представництва та захисту Інтересів Клієнта в будь-яких органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також у судах під час здійснення адміністративного судочинства. Юридичну допомогу, що надається Адвокатом, Клієнт оплачує в гривнях, шляхом переказу суми, що дорівнює 5500 грн.
- банківський документ про зарахування переказу на рахунок ОСОБА_5 від 24.10.2024 року в сумі 5000,00 грн., 
- акт виконаних робіт( наданих послуг) від24.10.2024 року, складений адвокатом Гумен Н.В. про те, що ОСОБА_1 прийняв (отримав) юридичні послуги (професійну правничу допомогу) у формі таких послуг 1) Усна з вивченням документів консультація Клієнта щодо захисту його прав, а саме щодо питання оскарження бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період проходження військової служби з 25.02.2022 року по 31.05.2022 рік та додаткової грошової винагороди ( 2 год.) – 1000,00 грн. 2) Аналіз та узагальнення практики апеляційних та Верховного судів щодо оскарження бездіяльності і військової частини щодо ненарахування та невиплати грошового забезпечення, додаткової грошової допомоги та індексації грошового забезпечення ( 1 год) – 500 грн., 3) Складення та подання адвокатських запитів ( 1 год) – 500,00 грн. 4) Складення, оформлення, подання до до суду позовної заяви ( 6 год) – 3000,00 грн.
Дослідивши матеріали справи та докази понесених витрат, суд враховує наступне.
Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Отже, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд на підставі належних та допустимих доказів має дослідити, серед іншого, реальність адвокатських витрат.
Як вбачається з матеріалів справи, Акт виконаних робіт від 24.10.2024 р., складений адвокатом Гумен Н.В., проте не містить підпису ОСОБА_1 , що нівелює факт прийняття останнім юридичних послуг (професійну правничу допомогу), про що вказано в Акті.
Отже, надані представником позивача докази на підтвердження понесених втрат на професійну правничу допомогу унеможливлюють встановити дійсність таких витрат. 
Таким чином, суд дійшов висновку про відмову у стягненні з військової частини НОМЕР_1 судові витрати зі сплати витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 грн.
Керуючись статтями 4, 77, 134, 139, 143, 252, 255 Кодексу адміністративного судочинства України
вирішив:
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_9 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_5 ,ЄДРПОУ НОМЕР_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_6 , код ЄДРПОУ НОМЕР_11 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100 000 гривень за період проходження військової служби з 01.04.2022 року по 16.05.2022 рік, а також за періоди лікування з 01.03.2024 року по 31.03.2024 рік, з 02.04.2024 року по 22.04.2024 рік. 
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100000 гривень за період проходження військової служби з 01.04.2022 року по 16.05.2022 рік, а також за періоди лікування із 02.03.2024 року по 31.03.2024 рік, з 02.04.2024 року по 22.04.2024 рік. 
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено та підписано суддею 24 березня 2026 року.

Суддя В.А. Дубровна