П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/7298/25	

Перша інстанція: суддя Дерев`янко Л.Л.,
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Шляхтицького О.І.,
суддів: Семенюка Г.В., Федусика А.Г. 

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 19.02.2026 у справі № 400/7298/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, –

ВСТАНОВИВ:

Миколаївський окружний адміністративний суд рішенням від 19.11.2025 у справі № 400/7298/25 задовольнив позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області.
Визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо непроведення індексації пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2018-2020 роки, з якої сплачено страхові внески, та який ураховується для обчислення пенсії у розмірі 1,14, 1,197, 1,0796, та 1,115.
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити індексацію та перерахунок пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2018-2020 роки, з якої сплачено страхові внески, починаючи з 09.01.2025 року на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,14 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,197 відповідно пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,0796 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2024 №185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році», та починаючи з 01.03.2025 на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,115( з урахуванням коефіцієнтів збільшення 1,14, 1,197 та 1, 0796) відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 №209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» та у зв`язку з цим провести виплату недоотриманих сум пенсії.

Миколаївський окружний адміністративний суд ухвалою від 15.01.2026 зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області подати до суду звіт про виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19.11.2025 року у справі № 400/7298/25 у місячний строк з моменту отримання цієї ухвали.
09.02.2026 до суду надійшов звіт про виконання рішення, у якому вказано, що на виконання рішення суду відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача відповідно до покладених судом зобов`язань. 
На виконання рішення суду відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача відповідно до покладених судом зобов`язань, розмір пенсії позивача становить з 09.01.2025 7910,51 грн., з 01.03.2025 – 8820,23 грн. (докази додаються).
Загальна сума доплати пенсії, що виникла на виконання рішення суду від 19.11.2025 року за період з 09.01.2025 по 28.02.2026 склала 37524,86 грн.
У своєму звіті відповідач зазначає, що згідно пункту 7 Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, затвердженого 14.07.2025 постановою Кабінету Міністрів України № 821, для забезпечення виплат за рішеннями суду, проводиться в сумі, що визначається пропорційно виділеним на зазначені цілі бюджетним асигнуванням відповідно до розпису державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України, які передбачені бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік, але не більшій від належної до виплати суми, що обліковується в переліку. Відповідно до Бюджету Пенсійного фонду України на 2026 рік, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.02.2026 № 127, видатки на погашення з заборгованості з виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), надбавок та підвищень до пенсій, призначених за пенсійними програмами, з урахуванням витрат пов`язаних з їх виплатою та доставкою, фінансове забезпечення яких здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, на виконання ретроспективних судових рішень становить 500 000 000,00 грн та видатки на погашення виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) перерахованих на виконання рішень суду становить 500 000 000,00 грн. Разом з тим, Головним управлінням не відмовлено позивачу у виконанні судового рішення, таке рішення перебуває у процесі виконання, який не залежить від пенсійного органу в частині виділення коштів державного бюджету на відповідні бюджетні програми. 
Тобто, виконання судового рішення перебуває у процесі виконання в частині виділення коштів державного бюджету на відповідні бюджетні програми, а саме на погашення заборгованості по ОСОБА_1 
10.02.2026 позивач подав заперечення на звіт позивача, зазначивши, що рішення не виконане шляхом виплати заборгованості позивачу.
Миколаївський окружний адміністративний суд ухвалою від 19.02.2026 у справі № 400/7298/25 прийняв звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19.11.2025 у справі № 400/7298/25.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що дослідивши звіт відповідача та додані докази, встановлено, що відповідачем вжито всіх заходів щодо виконання рішення з врахуванням висновків суду.
З огляду на викладене відповідач виконав рішення в частині зобов`язання провести перерахунок пенсії позивачу.
За наведених підстав суд першої інстанції виснував, що наведені вище обставини свідчать про наявність підстав для прийняття поданого звіту.
Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі вказує, що ухвала судом першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, у зв`язку з чим просить її скасувати та ухвалити нову постанову, якою у прийнятті звіту про виконання судового рішення відмовити.
Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:
- судом першої інстанції проігноровано факт відсутності повного виконання рішення суду у даній справі та прийнято звіт без встановлення нового строку для подання звіту, фактично припинивши здійснення судового контролю за виконанням рішення у даній справі, чим порушено права позивача, зокрема на правильне та повне виконання рішення суду у даній справі.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.
Згідно зі ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Частиною 4 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.
Згідно зі ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Аналіз наведених приписів процесуального закону дає підстави для висновку, що інститут судового контролю полягає у здійсненні судом функції контролюю за суб`єктом владних повноважень стосовно дотримання ним принципу обов`язковості судового рішення.
Водночас, такі повноваження суду повинні бути реалізовані з урахуванням ст. 129-1 Конституції України, і ці повноваження надані суду з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві.
Питання судового контролю за виконанням судових рішень врегульовано статтями 382-382-3 КАС України.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Статтею 382-3 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання. Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення. Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу. У разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.
Так, у поданому звіті відповідач зазначає, що згідно пункту 7 Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, затвердженого 14.07.2025 постановою Кабінету Міністрів України № 821, для забезпечення виплат за рішеннями суду, проводиться в сумі, що визначається пропорційно виділеним на зазначені цілі бюджетним асигнуванням відповідно до розпису державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України, які передбачені бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік, але не більшій від належної до виплати суми, що обліковується в переліку. Відповідно до Бюджету Пенсійного фонду України на 2026 рік, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.02.2026 № 127, видатки на погашення з заборгованості з виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), надбавок та підвищень до пенсій, призначених за пенсійними програмами, з урахуванням витрат пов`язаних з їх виплатою та доставкою, фінансове забезпечення яких здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, на виконання ретроспективних судових рішень становить 500 000 000,00 грн та видатки на погашення виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) перерахованих на виконання рішень суду становить 500 000 000,00 грн. Разом з тим, Головним управлінням не відмовлено позивачу у виконанні судового рішення, таке рішення перебуває у процесі виконання, який не залежить від пенсійного органу в частині виділення коштів державного бюджету на відповідні бюджетні програми. 
Тобто, виконання судового рішення перебуває у процесі виконання в частині виділення коштів державного бюджету на відповідні бюджетні програми, а саме на погашення заборгованості по ОСОБА_1 .
Судовий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання відповідача надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду першої інстанції, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.
При цьому зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.
Частиною 11 ст. 382-3 КАС України передбачено, що якщо суд прийняв звіт про виконання судового рішення, але суб`єктом владних повноважень відповідне судове рішення виконано не в повному обсязі, суд одночасно встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини 3 статті 382-1 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 382-1 КАС України, встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.
Так, рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19.11.2025 у справі № 400/7298/25 виконано відповідачем в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 .
Водночас, не зважаючи на вчинення відповідачем дій щодо виконання рішення, таке й надалі залишається не виконаним в повному обсязі, а саме в частині виплати, відтак суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про прийняття звіту відповідача.
Прийняття судом такого звіту, як належного виконання судового рішення, суперечить статті 129-1 Конституції України, статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», статтям 14, 370 КАС України.
При цьому, суд враховує постанову Верховного Суду від 10 лютого 2022 року у справі № 160/13013/19, у якій, з посиланням на постанову від 31.10.2018 року у справі № 704/1547/17, ВС вказано про те, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту можна, зокрема, встановити новий строк подання звіту, тобто, суд вправі вжити заходів реагування судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту.
Тобто, суд вправі вжити заходів реагування судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту. Для підтвердження мотивації такого підходу потрібно керуватися абзацом першим підпункту 3.2 пункту 3, абзацу другого пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2009 року №16-рп/2009, де зазначено, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини, а виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової, а тому доводи апелянта в цій частині є безпідставними.
Таким чином, враховуючи наведене, апеляційний суд висновує, що Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області має бути встановлений новий строк для подання звіту про виконання зазначеного рішення, з урахуванням висновків апеляційного суду, викладених в цій постанові.
Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а відтак, відповідно до ст. 315, ст. 317 КАС України, - оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі. 
Відповідно до ст. 139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст. ст. 311, 312, 315, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 19.02.2026 у справі № 400/7298/25 – скасувати.
Ухвалити нову постанову, якою у прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19.11.2025 у справі № 400/7298/25 – відмовити.
Встановити Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області новий строк для подання звіту про виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19.11.2025 у справі № 400/7298/25 до Миколаївського окружного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії цієї постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач 		О.І. Шляхтицький	
Судді	  	Г.В. Семенюк   А.Г. Федусик