Справа № 152/1357/25

3/152/3/26 

П О С Т А Н О В А 
іменем України

12 березня 2026 року  м. Шаргород

Суддя Шаргородського районного суду Вінницької області Войнаровський І.В.,
за участі: адвоката Педини О.А.,
розглянувши матеріали, які надійшли від Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, 
за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП),
у с т а н о в и в:
ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: 27 вересня 2025 року о 17 годині 00 хвилин в м. Шаргород по вул. Героїв Майдану, водій транспортного засобу Мерседес-Бенз Спрінтер державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння: нечітка мова, почервоніння обличчя, запах алкоголю з порожнини рота. Огляд проводився на місці зупинки водія, за його згодою, на приладі Драгер, результат показав 1,10 проміле, з яким ОСОБА_1 не згоден. Пройшовши освідування на стан алкогольного сп`яніння на приймальному відділенні Шаргородської міської лікарні на приладі Алкофор 105, результат 0,74 проміле, чим порушив, чим порушив п. 2.9. (а) Правил дорожнього руху. 
01 грудня 2025 року від адвоката Педини О.А. до суду надійшло клопотання, в якому він вказує, що ОСОБА_1 не визнає своєї вини у вчиненні інкримінованого йому правопорушенні, він бажає приймати безпосередню участь в судовому засіданні та в повній мірі користуватись своїми правами під час розгляду справи, визначеними ст. 268 КУпАП. Однак, ОСОБА_1 позбавлений такої можливості, оскільки добровільно призваний на військову службу за мобілізацією та направлений для проходження військової служби, станом на даний час проходить військову службу у в/ ч НОМЕР_2 , що підтверджується військовим квитком та довідкою командира в/ч НОМЕР_2 від 19 листопада 2025 року. Згідно з ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи. Враховуючи те, що ОСОБА_1 не подано до суду заяву про те, що він не заперечує проти розгляду справи без його участі, вважається за неможливе здійснювати такий розгляд за його відсутності, в тому числі, з метою не порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Таким чином, на даний час ОСОБА_1 є мобілізованим та позбавлений можливості особисто приймати участь у розгляді справи, оскільки він перебуває на військовій службі, з метою дотримання прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та виконує свій конституційний обов`язок із захисту Батьківщини, вважає клопотати перед судом щодо зупинення провадження у справі до закінчення строку проходження ОСОБА_1 служби у Збройних Силах України. При цьому, за вказаних обставин із ОСОБА_1 в більшості відсутній будь-який зв`язок, що позбавляє адвоката, як його захисника, можливості узгодження із ним правової позиції по даній справі, отримання від нього будь-яких доказів та пояснень відносно обставин справи. Зазначені обставини унеможливлюють надання захисником належної професійної правничої допомоги останньому, право на яку йому гарантована ст. 59 Конституції України та ст. 268 КУпАП, норми яких не містять жодних виключень чи обмежень у їх реалізації під час дії військового стану. А відтак, наявність у вказаній справі захисника жодним чином не може свідчити про те, що ОСОБА_1 реалізував своє право на захист в повній мірі, оскільки весь цей час перебуває в умовах, які уможливлюють належну підготовку участі у справі, із останнім неможливо узгодити способи захисту його інтересів, тому повноваження захисника на даний час обмежуються лише складанням, направленням та підтриманням клопотання про зупинення провадження у справі. Разом з тим, в державі Указом Президента України № 65/2022 від 24 лютого 2022 року оголошено загальну мобілізацію. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, що знайшла своє відображення зокрема у рішеннях у справах «Надточій проти України», «Енгель та інші проти Нідерландів», «Озтюрк проти Німеччини» та «Лутц проти Німеччини», справи про адміністративні правопорушення за своєю правовою природою, з огляду на характер правопорушення, його кваліфікацію та суворість передбаченого покарання, мають ознаки та критерії, достатні для віднесення їх до проваджень кримінально-правового характеру. Наведене робить можливим застосування за аналогією норм закону України про кримінальну відповідальність при вирішенні питань, які напряму не врегульовані Кодексом України про адміністративні правопорушення. Відповідно до ч. 1 ст. 335 КПК України, у разі, якщо обвинувачений був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, суд зупиняє судове провадження стосовно такого обвинуваченого до його звільнення з військової служби. Враховуючи викладене, з метою забезпечення особі, що притягується до адміністративної відповідальності можливості користуватись своїми правами під час розгляду справи та доступу до правосуддя, провадження у справі №152/1357/25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП адвокат просив зупинити до його звільнення з військової служби або відкласти розгляд справи на більш пізніший час.
В судовому засіданні адвокат Педина О.А. вказує, що ОСОБА_1 винним себе у вчиненні адміністративного правопорушення при обставинах, викладених вище, не визнає. Клопотання про зупинення провадження у справі підтримав, просив його задовольнити, з підставі викладених у ньому. 
Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні показала, що огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 проводився за допомогою приладу «Алкофор 105». При огляді також перевіряється тиск, пульс та ушкодження. Вказала, що огляд на стан алкогольного сп`яніння особи проводиться за направленням працівників поліції та в їх присутності. При огляді ОСОБА_1 були ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема запах алкоголю з порожнини рота, ейфорійна жвава збуджена поведінка. Зазначила, що перед оглядом сама розпаковувала стерильні насадки до приладу «Алкофор 105», які були запаковані та огляд проводився за згодою ОСОБА_1 .. Також, вказала, що зразки крові на стан алкогольного сп`яніння відбираються у особи лише при дорожньо – транспортних пригодах.
Заслухавшиадвоката Педину О.А., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення доходжу до наступних висновків.
Згідно з вимогами п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до п. 2.9. (а) ПДР, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Суд критично ставиться до позиції  ОСОБА_1 щодо невизнання вини, оцінюючи її як бажання уникнути встановленої законом відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, так як винність останнього підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні зазначених вище доказів, які є логічними, послідовними та узгоджуються між собою.
Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_1 , вина доведена матеріалами справи: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 466867 від 27 вересня 2025 року (а.с.1); роздруківкою тестування на алкоголь, що додана до протоколу ЕПР 1 № 466867 від 27 вересня 2025 року, результат 1,10 проміле (а.с.2); копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БД №570059 від 27 вересня 2025 року, про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на ОСОБА_1 у розмірі 425 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП (а.с.4); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 27 вересня 2025 року, результат 0,78 проміле (а.с.5); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.6); висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 27 вересня 2025 року, результат: ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння (а.с.7); фрагментами відеозаписів на DVD-R дисках (а.с.12).
Крім цього, положеннями КУпАП також не передбачено можливості зупинення провадження у справі у зв`язку із проходженням військової служби особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, до його звільнення з військової служби.
Більш того, положення ст. 268 КУпАП не містить заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення клопотання адвоката Педини О.А. про зупинення провадження у справі до моменту його звільнення з військової служби.
Суд звертає увагу, що проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я i оформлення його результатів визначено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція).
Згідно з пунктами 2 та 3 розділу 3 Інструкції огляд водія транспортного засобу на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я проводиться у присутності поліцейського в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря — фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне вдосконалення за відповідною програмою згідно із законодавством. Тематичне вдосконалення обов`язково включає в себе опрацювання методики відбору зразків, їх консервування, маркування, упаковки, зберігання та транспортування до лабораторії, а також документальне оформлення всіх цих процедур. Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.
Пунктами 8 та 9 3 розділу 3 Інструкції огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я проводиться в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів, тестів (скринінгових лабораторних досліджень) на вміст наркотичного засобу або психотропної речовини. У разі позитивного результату тесту обов`язковим є проведення підтверджуючого дослідження — газорідинної хроматографії з полум`яно-іонізаційним детектором для визначення концентрації алкоголю у крові та сечі та газової (рідинної) хромато-мас-спектрометрїї на вміст наркотичного засобу або психотропної речовини в організмі особи. Зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються двома наборами. Один набір використовується для первинного дослідження. Другий набір використовується для підтверджуючого дослідження. Другий набір ємностей зберігається при температурі мінус 20 °C протягом 90 днів у закладах охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв. Для визначення концентрації алкоголю у другий набір відбирається не менше ніж 20 мл сечі та крові. Для дослідження на наркотичні, психотропні та лікарські засоби у другий набір ємностей відбирається не менше ніж 80 мл сечі та 20 мл крові.
Таким чином, за змістом даної норми, лише в разі позитивного тесту на вміст наркотичного засобу або психотропної речовини, обов`язковим є проведення підтверджуючого дослідження газорідинної хроматографії. В даному випадку ОСОБА_1 інкримінувалося керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Даний факт підтверджено як алкотестером так і в закладі охорони здоров`я. Проведення додаткового дослідження за даних обставин, згаданим нормативним актом не передбачено. Засоби і методи медичного огляду на стан сп`яніння визначаються медичними працівниками, які пройшли підвищення кваліфікації з проведення таких оглядів і особа, що оглядається не може висувати не передбачених законом вимог до такого огляду. При цьому, в судовому засіданні свідок підтвердила, що пройшла відповідне навчання, щодо огляду на стан сп`яніння.
Суд вважає, що незгода з результатами огляду та недовіра до використовуваних технічних засобів, є надуманою, а тому доводи адвоката Педини О.А. є безпідставними.
Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону, суд бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Також суд при прийнятті даної постанови застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів сторони захисту), сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04), що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції (995_004) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), N 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).
Будь-яких сумнівів щодо достовірності доказів, доданих до протоколу, у суду не виникає, суд вказані докази приймає до уваги як належні та допустимі.
Протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 відповідає вимогам ст. 256 КУпАП щодо змісту, в протоколі зазначено дату його складання, дані про службову особу, яка його склала та особу правопорушника, місце, час вчинення та суть правопорушення, відомості про здійснення відеофіксації.
Наведені обставини дають суду підстави дійти висновку, що протокол про адміністративне правопорушення складено поліцейським у відповідності до вимог діючого законодавства, зазначені письмові докази, досліджені судом, суд вважає достатньо переконливими, чіткими та такими, що узгоджуються між собою, одержані законним шляхом, а тому у суду не виникло жодних сумнівів щодо доведеності вини ОСОБА_1 у скоєному.
Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, такими, що не викликають жодних сумнівів.
Аналізуючи приведені докази та даючи їм оцінку, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 в скоєному доведена в судовому засіданні поза розумним сумнівом, так як наведені вище докази є в їх сукупності вагомими, чіткими і узгодженими між собою.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП – керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Крім того, на підставі ст.40-1 КУпАП підлягає стягненню з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Керуючись статтями 13, 23, 33-35, 40-1, ч. 1 ст. 130, статтями 280, 283, 284 КУпАП, суд, 
п о с т а н о в и в:
ОСОБА_1 визнати винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП і призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян – 17000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
Реквізити для сплати адміністративного штрафу: Отримувач коштів: ГУК у Вінницькій обл./Він.обл/21081300, Код отримувача (код ЄДРПОУ): 37979858, Банк отримувача: Казначейство України(ЕАП), Рахунок отримувача: UA418999980313080149000002001, Код класифікації доходів бюджету: 21081300.
Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір в сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок (Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, Код отримувача: (код ЄДРПОУ): 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача: UА908999980313111256000026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106).
Штраф має бути сплачений порушником в установу банку України не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. 
У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений вище строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби, яка стягує з правопорушника: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік правопорушень, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 КУпАП, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 КУпАП. 
Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим.
Скарга подається до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя    І.В. Войнаровський