Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №348/2310/25

20 березня 2026 року м.Надвірна

Надвірнянський районнй суд Івано-Франківської області
в складі головуючого-судді: Міськевич О.Я.
з участю секретаря судового засідання: Скоблей О.Р.
представника позивача: Мушак Я.Я.
розглянувши в порядку загального позовного провадження у підготовчому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом 4 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, визнання осіб такими, що втратили право користування службовим приміщенням та їх виселення,-
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог:
4 Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління ДСУ з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області звернувся до суду із позовом до до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, визнання осіб такими, що втратили право користування службовим приміщенням та їх виселення,-
В обґрунтування позову посилається на те, що відповідно до розділу 1 Положення затверджено наказом ДСНС № 307 від 24.05.2013 4 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій є державним пожежно-рятувальним підрозділом зі статусом державної аварійно рятувальної служби. Відповідно до п.1.1. Положення 4 ДПРЗ, Загін є правонаступником – 9 ДПРЧ Територіального управління МНС України в Івано Франківській області, 11 ДПРЧ Територіального управління МНС України в Івано-Франківській області (, 9 ДПРЧ Управління ДСНС України в ІваноФранківській області (ідентифікаційний код 38074534), 11 ПРЧ Управління ДСНС України в Івано Франківській област), 14 ДПРЧ Головного управління ДСНС України в Івано-Франківській області, 12 ДПРЧ Головного управління ДСНС України в Івано-Франківській області та 5 ДПРЗ Головного управління ДСНС України в ІваноФранківській області
Згідно з пунктом 1.4. Положення 4 ДПРЗ, Загін належить до сфери управління ДСНС та безпосередньо підпорядковується Головному управлінню ДСНС України в ІваноФранківській області. Відповідно до пункту 5.2. Положення 4 ДПРЗ, майно отримане Загоном від ДСНС, територіального органу, інших юридичних та фізичних осіб або придбане за рахунок коштів загального та спеціального фондів державного бюджету, є державною власністю і закріплене за ним на праві оперативного управління. Загін використовує закріплене за ним майно лише за його цільовим і функціональним призначенням. Згідно з пунктом 5.3. Положення 4 ДПРЗ розпорядження майном та його відчуження Загоном здійснюється відповідно до вимог чинного законодавства. Загін на правах законного користувача з правом оперативного управління, володіє, користується і розпоряджається майном – а саме будівлею пожежного депо 4 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій за адресою:вул. О. Степанівни, 28, м. Надвірна, ІваноФранківської області
. Відповідно до технічного паспорта на громадський будинок реєстраційний номер TI01:4294-5389-6908-9538 від 30 листопада 2023 року, в складі 3 приміщень громадського будинку будівлі пожежного депо на четвертому поверсі знаходиться окрема житлова кімната, площею 15,6 кв.м. Згідно Ордеру про надання житлової площі в гуртожитку № НОМЕР_1 серія Г ОСОБА_1 за адресою по АДРЕСА_1 , надано в користування кімнату № НОМЕР_2 , розміром 15,6 кв м.
Ордер виданий на підставі протоколу №2 засідання житлової комісії ГУ МНС України в Івано-Франківській області від 04 вересня 2009 та наказу Надвірнянського районного відділу ГУ МНС України в Івано Франківській області №238 від 27 жовтня 2009 року. Згідно виписки з протоколу №2 засідання житлової комісії ГУ МНС України в ІваноФранківській області від 04 вересня 2009 року водію Надвірнянського РВ ГУ МНС прапорщику служби цивільного захисту ОСОБА_1 з сім`єю із двох чоловік надано вільну кімнату № НОМЕР_2 , що на четвертому поверсі площею 15,6 кв. м в гуртожитку будівлі пожежного депо СДПЧ -16 м. Надвірна. 
30 березня 2016 року між 11 ДПРЧ Управління ДСНС України в Івано-Франківській області та ОСОБА_1 укладений договір найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду. У відповідності до умов даного договору ОСОБА_1 у безстрокове користування надано житло в гуртожитку за адресою по АДРЕСА_1 , а саме кімнату № НОМЕР_2 . 
Однак, службовими особами 4 ДПРЗ встановлено, що ОСОБА_1 , крім наданої йому кімнати №7 в гутрожитку, самовільно зайняв додаткові приміщення загальною площею 29,1 кв м, а саме: коридор - 8,1 кв м, житлову кімнату – 10.7 кв м, кухню – 10,9 кв м. Дані додаткові приміщення межують з житловою кімнатою АДРЕСА_2 на четвертому поверсі гуртожитку. ОСОБА_1 на коридорі перед даними приміщеннями встановлено вхідні двері, якими він об`єднав дані приміщення без будь яких правових підстав.
Самовільно зайняте вказане приміщення, без законних на те підстав уже тривалий час займають: громадянини ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ..
Додатково, комісією у складі працівників 4 ДПРЗ ГУ ДСНС України в ІваноФранківській області та працівниками поліції Надвірнянського РВ неодноразово проводилось обстеження даного гуртожитку, що підтверджується доданими копіями актів перевірки службової квартири від 06 лютого 2025 року, 21 лютого 2025 року, 11 березня 2025 року, 28 березня 2025 року, 08 квітня 2025 року, 25 квітня 2025 року, 06 травня 2025 року, 27 травня 2025 року, 18 липня 2025 року, 30 липня 2025 року, 08 серпня 2025 року, 27 серпня 2025 року. 
За результатами проведення перевірки житлових умов, комісією встановлено, що квартира була зачинена. В свою чергу це засвідчує про те, що в даному житловому приміщенні довший час не проживає ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Відзив на позовну заяву від відповідача не надходив.
Стислий виклад позицій сторін:
Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала повністю з підстав, наведених у позовній заяві і просила їх задовільнити. Просить суд ухвалити рішення, яким усунути перешкоди у користуванні службових приміщень загальною площею 29,1 кв.м., що складається з коридору - 8,1 кв м, житлової кімнати – 10.7 кв м, кухні – 10,9 кв м. по АДРЕСА_3 , шляхом виселення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Визнати таким, що втратили право на користування службовим приміщенням, загальною площею 15,6 кв.м. по АДРЕСА_3 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Виселити із службового приміщення загальною площею 15,6 кв.м. по АДРЕСА_3 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Атакож стягнути з відповідачів на користь 4 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано Франківській області судовий збір в розмірі 7276,20 грн.
Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3  в судове засідання повторно не з`явилися, про час і місце слухання справи повідомлялись завчасно належним чином, рекомендованою кореспонденцією, та у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Про причини неявки відповідачі не повідомили, заяви про слухання справи у їх відсутності не поступало. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Процесуальні дії у справі:
Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 19.09.2026 по справі справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду 20.11.2025 закрито підготовче засідання у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
Фактичні обставини, встановлені судом:
Судом встановлено, що відповідно до розділу 1 Положення затверджено наказом ДСНС № 307 від 24.05.2013 (у редакції наказу ДСНС № 706 від 23.06.2025) (далі – Положення 4 ДПРЗ) 4 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій є державним пожежно-рятувальним підрозділом зі статусом державної аварійно рятувальної служби.
Відповідно до п.1.1. Положення 4 ДПРЗ, загін є правонаступником – 9 ДПРЧ Територіального управління МНС України в Івано Франківській області, 11 ДПРЧ Територіального управління МНС України в Івано-Франківській області, 9 ДПРЧ Управління ДСНС України в ІваноФранківській області, 11 ДПРЧ Управління ДСНС України в Івано Франківській області, 14 ДПРЧ Головного управління ДСНС України в Івано-Франківській області, 12 ДПРЧ Головного управління ДСНС України в Івано-Франківській області та 5 ДПРЗ Головного управління ДСНС України в ІваноФранківській області
Згідно з пунктом 1.4. Положення 4 ДПРЗ, Загін належить до сфери управління ДСНС та безпосередньо підпорядковується Головному управлінню ДСНС України в ІваноФранківській області. 
Відповідно до пункту 5.2. Положення 4 ДПРЗ, майно отримане загоном від ДСНС, територіального органу, інших юридичних та фізичних осіб або придбане за рахунок коштів загального та спеціального фондів державного бюджету, є державною власністю і закріплене за ним на праві оперативного управління.
Загін використовує закріплене за ним майно лише за його цільовим і функціональним призначенням. Згідно з пунктом 5.3. Положення 4 ДПРЗ розпорядження майном та його відчуження Загоном здійснюється відповідно до вимог чинного законодавства. Загін на правах законного користувача з правом оперативного управління, володіє, користується і розпоряджається майном – а саме будівлею пожежного депо 4 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій за адресою:вул. О. Степанівни, 28, м. Надвірна, ІваноФранківської області, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав № 360383954 від 28.12.2023.(а.с.)
Відповідно до технічного паспорта на громадський будинок, реєстраційний номер TI01:4294-5389-6908-9538 від 30 листопада 2023 року, в складі 3 приміщень громадського будинку будівлі пожежного депо на четвертому поверсі знаходиться окрема житлова кімната, площею 15,6 кв.м. (а.с.)
Згідно ордеру про надання житлової площі в гуртожитку № НОМЕР_1 серія Г ОСОБА_1 за адресою по АДРЕСА_1 , надано в користування кімнату № НОМЕР_2 , розміром 15,6 кв м. 
Ордер виданий на підставі протоколу №2 засідання житлової комісії ГУ МНС України в Івано-Франківській області від 04 вересня 2009 та наказу Надвірнянського районного відділу ГУ МНС України в Івано Франківській області №238 від 27 жовтня 2009 року.
Згідно виписки з протоколу №2 засідання житлової комісії ГУ МНС України в ІваноФранківській області від 04 вересня 2009 року водію Надвірнянського РВ ГУ МНС прапорщику служби цивільного захисту ОСОБА_1 з сім`єю із двох чоловік надано вільну кімнату № НОМЕР_2 , що на четвертому поверсі площею 15,6 кв. м в гуртожитку будівлі пожежного депо СДПЧ -16 м. Надвірна. 
30 березня 2016 року між 11 ДПРЧ Управління ДСНС України в Івано-Франківській області та ОСОБА_1 укладений договір найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду. 
У відповідності до умов даного договору ОСОБА_1 у безстрокове користування надано житло в гуртожитку за адресою по АДРЕСА_1 , а саме кімнату № НОМЕР_2 . 
Однак, службовими особами 4 ДПРЗ встановлено, що ОСОБА_1 , крім наданої йому кімнати №7 в гуртожитку, самовільно зайняв додаткові приміщення загальною площею 29,1 кв м, а саме: коридор - 8,1 кв м, житлову кімнату – 10.7 кв м, кухню – 10,9 кв м.
Дані додаткові приміщення межують з житловою кімнатою АДРЕСА_2 на четвертому поверсі гуртожитку. ОСОБА_1 на коридорі перед даними приміщеннями встановлено вхідні двері, якими він об`єднав дані приміщення без будь яких правових підстав. Самовільно зайняте вказане приміщення, без законних на те підстав уже тривалий час займають: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . 
Комісією у складі працівників 4 ДПРЗ ГУ ДСНС України в ІваноФранківській області та працівниками поліції Надвірнянського РВ неодноразово проводилось обстеження даного гуртожитку, що підтверджується копіями актів перевірки службової квартири від 06 лютого 2025 року, 21 лютого 2025 року, 11 березня 2025 року, 28 березня 2025 року, 08 квітня 2025 року, 25 квітня 2025 року, 06 травня 2025 року, 27 травня 2025 року, 18 липня 2025 року, 30 липня 2025 року, 08 серпня 2025 року, 27 серпня 2025 року. 
За результатами проведення перевірки житлових умов, комісією встановлено, що квартира була зачинена. В свою чергу це засвідчує про те, що в даному житловому приміщенні довший час не проживає ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 
Відповідачі не проживають в даному службовому приміщенні протягом тривалого часу по сьогоднішній час, про що складено акти перевірки службової квартири від 06 лютого 2025 року, 21 лютого 2025 року, 11 березня 2025 року, 28 березня 2025 року, 08 квітня 2025 року, 25 квітня 2025 року, 06 травня 2025 року, 27 травня 2025 року, 18 липня 2025 року, 30 липня 2025 року, 08 серпня 2025 року, 27 серпня 2025 року.
У зв`язку з наведеним вище вважаємо, що громадяни ОСОБА_1 , самовільно зайняв додаткові приміщення загальною площею 29,1 кв м, а саме: коридор - 8,1 кв. м, житлову кімнату – 10.7 кв м, кухню – 10,9 кв м. за адресою по АДРЕСА_1 , а також втратив право на користування службовим приміщенням житлової кімнати №7, площею 15,6 кв.м., за цією ж адресою, у зв`язку із припиненням трудових відносин.
08 лютого 2025 року листом вихідний №54 64 01-103/54 6401 4 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Івано-Франківській області звернулося до ОСОБА_4 з проханням звільнити незаконно займане житлове приміщення гуртожитку за адресою: АДРЕСА_4 , в строк до 03.03.2025 року (копія листа додається). Однак, на сьогоднішній день ОСОБА_1 проігнорована та не виконана дана вимога.
Відповідно до іформації головного центру обробки спеціальної інфоримаціїДержавної прикордонної служби України про перетин державного кордону відповідач ОСОБА_1 16.01.2022року виїхав за межі країни.(а.с.86) 
Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права:
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Статтею 129 Конституції України визначено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, зокрема забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.
Згідно зі статтею 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Звертаючись до суду з позовом 4 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій, як на підставу своїх порушених прав, посилався на те, що всупереч вимогам чинного законодавства, умовам договору ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . самовільно без законних на те підстав займають кімнату АДРЕСА_5 , враховуючи останню перереєстрацію права власності є власністю Державної служби з надзвичайних ситуацій з оперативним управлінням у 4 Державного пожежно-рятувального загону ГУ ДСНС України у Івано-Франківській області .
Відповідно до статті 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України).
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушенні і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України.
Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира (статті 379, 380 ЦК України).
Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Тлумачення статті 391 ЦК України свідчить, що негаторний позов - це вимога власника про усунення перешкод. Тобто негаторний позов подається з метою усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпоряджання своїм майном, тобто припинення неправомірних дій, не пов`язаних з порушенням володіння. Негаторний позов може вчинятися тоді, коли майно не вибуває з володіння власника, тобто при порушенні насамперед таких правомочностей власника, як користування та розпорядження своїм майном.
Стаття 391 ЦК України визначає право власника вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.
Таким чином, позивач, як власник майна, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном на підставі положення статті 391 ЦК України у будь-який час.
Статтею 9 Житлового кодексу України встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше, як на підставах і в порядку, передбаченому законодавством.
За загальним правилом, передбаченим статтею 109 Житлового кодексу України, виселення з жилих приміщень без надання іншого житла не допускається. 
Разом з тим, осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення може бути виселено без надання іншого житла (частина третя статті 116 Житлового кодексу України
Самоправними визнаються дії, що свідчать про заняття житлового приміщення особою, яка усвідомлювала, що права на це вона не мала, або зайняла помешкання після відмови відповідного органу в його наданні. 
Вимогами статтей 118 та 121 Житлового кодексу України передбачено, що службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири.
Водночас відповідно до статті 122 Житлового кодексу України єдиною підставою для вселення до службового житла є спеціальний ордер, що видається особі на підставі рішення про надання службового жилого приміщення.
Відповідно до статті 124 Житлового кодексу України робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення.
Виселення особи з житла без надання іншого житлового приміщення можливе за умов, що таке втручання у право особи на повагу до житла передбачене законом, переслідує легітимну мету, визначену у пункті 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та є необхідним у демократичному суспільстві. 
Відповідність останньому критерію визначається з урахуванням того, чи існує нагальна суспільна необхідність для застосування такого обмеження права на повагу до житла та чи буде втручання у це право пропорційним переслідуваній легітимній меті. 
Приписами статті 62 та частини 1 статті 71 Житлового кодексу України визначено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення лише протягом шести місяців, а згідно статтею 72 цього Кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. 
До відносин, що випливають з договору найму жилого приміщення, у відповідних випадках застосовуються також норми цивільного права. Згідно частини 1 статті 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. 
Статтею 71 Житлового кодексу України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору — судом.
Судом встановлено що відповідачів відсутні поважні причини, які б давали право на зберігання за ними житлового приміщення понад встановлені строки. Відповідачі не проживають в даному службовому приміщенні протягом тривалого часу по сьогоднішній час, про що складено акти перевірки службової квартири від 06 лютого 2025 року, 21 лютого 2025 року, 11 березня 2025 року, 28 березня 2025 року, 08 квітня 2025 року, 25 квітня 2025 року, 06 травня 2025 року, 27 травня 2025 року, 18 липня 2025 року, 30 липня 2025 року, 08 серпня 2025 року, 27 серпня 2025 року. 
Таким чином відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 втратили право на користування службовим приміщенням, кімнатою АДРЕСА_6 , тому позовні вимоги в цій части необхідно задовільнити.
. Відповідно до статті 124 Житлового кодексу України робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення. У відповідності до статті 107 Житлового кодексу України, у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті, договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 р. N 37 затверджено Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР
Відповідно до пункту 13 Примірного положення про користування гуртожитками, яке затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 20 червня 2018 року №498, у гуртожитках забороняється: - самовільно здійснювати переобладнання та перепланування жилих приміщень, що перебувають у власності чи користуванні, які передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, потребують отримання документів, що дають право на їх виконання, а також допоміжних приміщень гуртожитку, місць загального користування у гуртожитку, призначених для забезпечення експлуатації гуртожитку як житлового комплексу та побутового обслуговування і задоволення санітарно-гігієнічних потреб його мешканців, що порушують умови проживання та побуту; - захаращувати допоміжні приміщення гуртожитку; - самовільно переселятися з одного жилого приміщення в інше (для наймачів жилого приміщення у гуртожитку), тощо. 
Окремо звертаємо увагу суду на ту обставину, що внаслідок збройної агресії росії проти України, значна кількість працівників ДСНС України, переміщені з окупованих територій на підконтрольну Україні територію, в тому числі на територію Івано Франківської області, відповідно дані працівники потребують покращення житлових умов. В свою чергу проживання
Відповідачів у жилому приміщенні порушує права Позивача, оскільки останній позбавлений можливості надати житлове приміщення іншим працівникам, які цього потребують. 
Відповідно до частини 1 статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, а статтею 150 Житлового кодексу України визначено, що власник має право використовувати своє житло для власного проживання і проживання членів їх сімей і право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Судом встановлено, що відповідч ОСОБА_1 , самовільно зайняв додаткові приміщення загальною площею 29,1 кв м, а саме: коридор - 8,1 кв. м, житлову кімнату – 10.7 кв м, кухню – 10,9 кв м. за адресою по АДРЕСА_1 , а також втратив право на користування службовим приміщенням житлової кімнати №7, площею 15,6 кв.м., за цією ж адресою, у зв`язку із припиненням трудових відносин. 
Отже позивачу необхідно усунути перешкоди у користуванні службових приміщень загальною площею 29,1 кв.м., що складається з коридору - 8,1 кв м, житлової кімнати – 10.7 кв м, кухні – 10,9 кв м. по АДРЕСА_3 , шляхом виселення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Балансоутримувачем даного майна та володільцем на праві оперативного управління є 4 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Івано-Франківській області, а проживання відповідачів у службовому жилому приміщенні (кімнаті) порушує права Позивача, оскільки останній позбавлений можливості розпоряджатись даним майном. Проживання у спірній кімнаті гуртожитку без відповідного на це дозволу є підставою для виселення. Право користування службовим приміщенням членами сім`ї (або колишнього члена сім`ї) є похідним від права особи, якій у встановленому законом порядку виданий спеціальний ордер для проживання на період її роботи. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є членами сім`ї особи, на яку виділялась кімната у користування на період роботи і самостійного права на проживання в ньому не набули, а отже, підлягають виселенню. Зазначена правова позиція закріплена у Постанові Верховного Суду України від 05 липня 2018 року у справі № 489/7095/15-ц. Метою подачі даної позовної заяви є, насамперед, поновлення порушеного права державної власності та зобов`язання звільнити житлове приміщення
Враховуючи наведене суд дійшов висновку , оскільки спірна кімната №7 пеебуває у власності юридичної особи з правом оперативного відання, покладеного на позивача, тому підлягають застосуванню зазначені вище норми ЦК України щодо усунення перешкод у користуванні власністю, відповідно до яких право користування спірною квартирою не повинно перешкоджати власнику розпоряджатись цим майном на власний розсуд з огляду на його призначення та мету.
Також суд враховує, що навіть якщо законне право на зайняття житлового приміщення припинене, особа вправі сподіватися, що її виселення буде оцінене на предмет пропорційності у контексті відповідних принципів статті 8 Конвенції.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зауважував, що у відповідності до статті 1 Першого протоколу до Конвенції будь-яке втручання у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Будь-яке втручання у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний надмірний тягар.
Заінтересована особа не повинна нести непропорційний та надмірний тягар. Конкретному приватному інтересу повинен протиставлятися інший інтерес, який може бути не лише публічним (суспільним, державним), але й іншим приватним інтересом, тобто повинен існувати спір між двома юридично рівними суб`єктами, кожен з яких має свій приватний інтерес, перебуваючи в цивільно-правовому полі.
Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення.
Оцінюючи виселення відповідачів на предмет пропорційності втручання у їх право на житло, суд встановив, що обмеження у здійсненні прав позивача , як власника житла, гарантовані як національним законодавством України, так і статтею 8 Конвенції, а також статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, підлягають усуненню, оскільки правова підстава для вселення і проживання ОСОБА_1 із членами його сім*ї у кімнати №7 гуртожитку відпала, оскільки він більше не працює на підприємстві та не виконує функції, які передбачали оперативне реагування на екстрені ситуації у будь-який час та зумовлювали як найближче проживання від місця роботи. 
Крім того, як зазначав позивач, що ОСОБА_1 після звільнення є сторонньою, особою яка не залучена до діяльності загону та його проживання разом із членами сім`ї буде перешкоджати діяльності позивача та унеможливить заселення нині діючих робітників, які не мають свого житла через переведення до загону із непідконтрольних територій чи територій, на яких ведуться активні бойові дії.
Крім того слід звернути увагу, що спірна кімната АДРЕСА_2 у гуртожитку відповідно до пояснень сторін не виконує функції житла для відповідачів , оскільки вони проживають окремо та мають інше житло.
За інформацією головного центру обробки спеціальної інфоримаціїДержавної прикордонної служби України про перетин державного кордону відповідач ОСОБА_1 16.01.2022року виїхав за межі країни.(а.с.86) 
Суд дійшов висновку що інтереси позивача, як власника житла перевищують інтереси колишнього працівника разом із членами його сім`ї, у яких припинились правові підстави користування чужим майном.
Враховуючи те, що відповідачі користувалися спірною кімнатою АДРЕСА_2 у гуртожитку зі згоди його власника на період виконання ОСОБА_1 трудових обов`язків, та такі обставини, які були підставою для вселення в кімнату №7 припинилися у зв`язку зі звільненням, суд вважає обґрунтованими доводи позову про те, що право користування ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 чужим майном житло а саме кімнату №7. в гуртожитку за адресою по вул. О. Степанівни, 28 ,м Надвірна, 4 ДПРЗ, також припинилось, власник кімнати №7 має намір розпоряджатись ним сам та надавати у користування іншим працівникам, які цього потребують, а тому існують підстави для задоволення позову. 
Отже, з урахуванням викладеного, відповідачі підлягають виселенню із спірної квартири. 
Висновки суду :
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупностісуд враховує наявність легітимної мети, визначеної пунктом 2 статті 8 Конвенції; виселення відповідачів забезпечить захист прав позивача, який має забезпечити виконання своїх обовязків з надання житла співробітникам, що потребують покращення житлових умов. Таке втручання є необхідним в демократичному суспільстві, оскільки спрямоване на забезпечення публічного порядку в сфері розподілу житла; причини, що зумовлюють втручання (неможливість виконання позивачем своїх функцій щодо вказаного майна та розпорядження ним відповідно до закону шляхом надання його в користування іншим особам, які мають на це право) є відповідними та достатніми для такого втручання, наявна нагальна суспільна потреба (необхідність забезпечення житлом осіб, які мають на це право), втручання є пропорційним законній меті.
Таким чином, суд дійшов висновку про про наявність правових підстав для задоволення позову повністю.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Тому на підставі ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню сплачені судові витрати з кожного по 2425, 40 грн сплаченого судового збору. 
На підставі ст.ст. 316,317,319,321,391 ЦК України, 71,72,124 ЖК України керуючись ст.ст. 4, 12, 19, 76, 77, 81, 89, 137, 141, 247, 258, 263-265, 268, 273, 280-282, 289 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов 4 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківськійобласті до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, визнання осіб такими, що втратили право користування службовим приміщенням та їх виселення задовільнити.
Усунути перешкоди 4 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області ( код ЄДРПОУ 38200990) у користуванні службовими приміщеннями в гуртожитку, загальною площею 29,1 кв.м., що складається з коридору - 8,1 кв.м, житлової кімнати – 10.7 кв.м, кухні – 10,9 кв.м. по АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_5 )
Визнати таким, що втратили право на користування службовим приміщенням, кімнатою АДРЕСА_7 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_5 )
Виселити із службового приміщення кімнати АДРЕСА_7 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_5 )
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь 4 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано Франківській області( код ЄДРПОУ 38200990) з кожного по 2425, 40 грн сплаченого судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: 4 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано Франківській області (вул. О. Степанівни, буд. 28, м. Надвірна, Івано-Франківська обл., Україна, 78400, код ЄДРПОУ 38200990
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого АДРЕСА_8 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованої АДРЕСА_8 .
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_5 ) зареєстрованої АДРЕСА_8 .

Суддя Міськевич О.Я.