ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2026 року Чернігів Справа № 620/230/26

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі судді Дубіної М.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами справу за позовом керівника Корюківської окружної прокуратури до Менської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача – Опорний заклад Менська гімназія Менської міської ради, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, 
У С Т А Н О В И В:

30.12.2025 до Чернігівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява керівника Корюківської окружної прокуратури (зареєстрована у суді 06.01.2026), у якій він просить:
визнати протиправною бездіяльність Менської міської ради щодо оформлення права комунальної власності на захисну споруду цивільного захисту населення - протирадіаційне укриття із обліковим номером 93503, розташоване в будівлі Опорного закладу Менська гімназія Менської міської ради, що знаходиться за адресою: вулиця Шевченка, 56, м. Мена, Корюківського району Чернігівської області;
зобов`язати Менську міську раду вчинити дії, спрямовані на оформлення права комунальної власності на захисну споруду цивільного захисту населення - протирадіаційне укриття із обліковим номером 93503, розташоване в будівлі Опорного закладу Менська гімназія Менської міської ради, що знаходяться за адресою: вулиця Шевченка, 56, м. Мена, Корюківського району Чернігівської області. 
На обґрунтування позовних вимог керівник Корюківської окружної прокуратури звертаючись до суду із цим позовом в інтересах держави як самостійний позивач, зазначає, що за наявності підстав та повноважень з управління об`єктами права комунальної власності, Менською міською радою, як власником захисної споруди цивільного захисту - протирадіаційне укриття із обліковим номером 93503, розташоване в будівлі Опорного закладу Менська гімназія Менської міської ради, що знаходиться за адресою: вулиця Шевченка, 56, м. Мена, Корюківського району Чернігівської області, впродовж тривалого часу не вжито заходів щодо оформлення права комунальної власності на майно, що створює передумови для зловживань при розпорядженні відповідним об`єктом і ризики для нормального функціонування такої захисної споруди, яка використовується для захисту життя та здоров`я здобувачів освіти, що особливо актуально у в період дії воєнного стану в України, а також може призвести до негативних наслідків, таких як руйнування приміщення протирадіаційне укриття та/або незаконного відчуження.
Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду Дубіної М.М. від 07.01.2026 позовну заяву керівника Корюківської окружної прокуратури прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі. Ухвалено здійснювати розгляд справи суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами.
Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач у відзиві на цю позовну заяву вказує на те, що оскільки будівля Опорного закладу Менська гімназія Менської міської ради зареєстрована, а підвальне приміщення є її складовою частиною (єдиним приміщенням), виходячи з положень чинного законодавства, підвальне приміщення не потребує окремої державної реєстрації. На даний час підвальне приміщення гімназії – протирадіаційне укриття, використовується для цивільного захисту мешканців міста Мена та учнів навчального закладу, що в жодному разі не суперечить вимогам Кодексу цивільного захисту України.
У наданих поясненнях третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача – Опорний заклад Менська гімназія Менської міської ради зазначає, що немає жодних підстав вважати, що ми не здійснюємо жодних дій для підтримання функціонування протирадіаційного укриття, що розміщене в закладі, у належному стані, оскільки з нашого боку здійснюється усе необхідне задля реалізації права дітей на безпечну освіту, відповідності функціонування закладу законодавчим приписам та забезпечення діяльності Опорного закладу Менська гімназія Менської міської ради навіть в умовах постійних відключень світла, обстрілів та логістичних труднощів.
У відповідні на відзив на позовну заяву Корюківська окружна прокуратура зазначає, що доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, є безпідставними та необґрунтованими та жодним із наданих доказів не підтверджено факт належного оформлення права власності (реєстраційного підтвердження даного факту) на оспорювану захисну споруду № 93503, яке має інше цільове призначення та статус обмежено оборотного майна. Відсутність належним чином зареєстрованого права комунальної власності на захисну споруду цивільного захисту у навчальному закладі створює передумови для зловживань щодо розпорядження зазначеним майном, формує ризики для нормального функціонування навчального закладу, учбового процесу та безпеки здобувачів освіти у період військового стану, що може призвести до негативних наслідків та порушення прав дітей та інтересів держави у сфері охорони дитинства. 
Суд, оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, встановив наступне.
На території Менської об`єднаної територіальної громади за адресою: вул. Шевченка, 56, м. Мена, Корюківського району, Чернігівської області знаходиться захисна споруда цивільного захисту № 93503, площею 291,4 кв. м., місткістю 150 чоловік.
Згідно з паспортом захисної споруди цивільного захисту населення - протирадіаційного укриття (далі - ПРУ) із обліковим номером 93503, вказана споруда перебуває на балансі Опорного закладу Менська гімназія Менської міської ради.
Захисна споруда цивільного захисту населення із обліковим номером 93503 вбудована в трьоповерхову будівлю (підвальне приміщення) та призначена для укриття учнів, вчителів, працюючого персоналу та населення.
Згідно з технічним паспортом, ПРУ із обліковим номером 93503 введено в експлуатацію у 1965 році, має загальну площу 291,4 кв. м, місткість 120 осіб, вартістю відповідно до довідки про оціночну вартість об`єкта 4 582 075, 06 грн.
Відповідно до статуту Опорного закладу Менська гімназія Менської міської ради, затвердженого 18 грудня 2023 року рішенням сесії Менської міської ради № 424 (далі - Статут), Опорний заклад Менська гімназія Менської міської ради є комунальним закладом загальної середньої освіти.
Засновником та власником навчального закладу є Менська міська рада Чернігівської області, яка здійснює повноваження з управління майном закладу освіти.
Опорний заклад Менська гімназія Менської міської ради па даний час є діючим закладом освіти, має статус юридичної особи, проводить свою діяльність відповідно до затвердженого рішенням сесії Менської міської ради від 18.12.2023 № 424 статуту та перебуває у комунальній власності Менської міської ради.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 04.01.2025, за адресою: вул. Шевченка, 56, міста Мена, Корюківського району Чернігівської області за Менською міською радою зареєстровано право власності на інше приміщення Опорного закладу Менська гімназія Менської міської ради. Речове право на протирадіаційне укриття навчального закладу № 93503 не зареєстровано.
Згідно з довідкою КП «Чернігівське обласне бюро технічної інвентаризації» від 19.01.2022 № 11, взятою окружною прокуратурою з реєстраційної справи, станом на 31.12.2012 право власності на протирадіаційне укриття за адресою: вул. Шевченка, 56, місто Мена, Корюківського району, Чернігівської області за навчальним закладом не зареєстровано.
Захисна споруда цивільного захисту – протирадіаційне укриття № 93503 використовується без оформлення відповідних правовстановлюючих документів.
Керівник Корюківської окружної прокуратури вважаючи таку бездіяльність відповідача по відношенню до питання оформлення права комунальної власності на протирадіаційне укриття протиправною, звернувся до суду з цим позовом для захисту інтересів держави.
Суд, визначаючись щодо заявлених вимог по суті, виходить з того, що відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Аналіз цієї норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади та місцевого самоврядування здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, який побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.
Вчинення ж державним органом чи органом місцевого самоврядування, їх посадовою особою дій у межах компетенції, але не передбаченим способом, у не передбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.
Обсяг судового контролю в адміністративних справах визначено частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), в якій зазначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною першою статті 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Частиною першою статті 23 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру» (далі – Закон № 1697-VII) визначено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.
Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (частина третя статті 23 Закону № 1697-VII).
При цьому, суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц, згідно якої прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави в разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган, а також у разі його відсутності. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, у чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає компетентний орган. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.
В позовній заяві прокурор зазначає про невиконання Сосницькою селищною радою, як уповноваженого органу, свого обов`язку щодо оформлення права власності на захисну споруду, тому у цих правовідносинах прокурор має здійснювати захист інтересів держави як самостійний позивач. 
При цьому, відсутність факту оформлення права комунальної власності на захисну споруду створює передумови для зловживань щодо розпорядження зазначеним майном, формує ризики для життя та здоров`я здобувачів освіти, які навчаються у Сосницькому ліцеї ім. О.П. Довженка, що, у свою чергу, перешкоджає реалізації державної політики у сфері громадської безпеки і порядку та цивільного захисту щодо гарантування суспільству і кожному громадянину захисту від загроз.
Суд зазначає, що Закон України від 21.05.1997 №280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі – Закон №280/97-ВР) відповідно до Конституції України визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування, частиною другою статті 10 якого обласні та районні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст, у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радами.
Відповідно до частини третьої статті 16 Закону №280/97-ВР матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.
Від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради (частина п`ята статті 16 Закону №280/97-ВР).
Відповідно до частин першої та другої статті 60 Закону № 280/97-ВР територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.
Підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб`єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом.
Згідно із частинами четвертою та п`ятою статті 60 Закону № 280/97-ВР районні та обласні ради від імені територіальних громад сіл, селищ, міст здійснюють управління об`єктами їхньої спільної власності, що задовольняють спільні потреби територіальних громад.
Визначення місцезнаходження комунального підприємства, установи, організації, що перебуває в управлінні відповідної районної, обласної ради, яке зазначається в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань при державній реєстрації зазначеного комунального підприємства, установи, організації як юридичної особи або державній реєстрації змін до відомостей про таку юридичну особу, здійснюється відповідно до статті 93 Цивільного кодексу України.
Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.
Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом (частина восьма статті 60 Закону №280/97-ВР).
Враховуючи наведене, органом, уповноваженим управляти комунальним майном, яке знаходиться на території Сосницької територіальної громади, щодо неоформлення права комунальної власності на яке виник спір у цій справі (а саме захисна споруда цивільного захисту-протирадіаційне укриття з обліковим номером №94564), на час виникнення спірних правовідносин та розгляду справи в суді, є Сосницька селищна рада.
Відповідно до статті 22 Закону України від 05.09.2017 №2145-VIII «Про освіту» (далі – Закон № 2145-VIII) юридична особа має статус закладу освіти, якщо основним видом її діяльності є освітня діяльність.
Заклад освіти залежно від засновника може діяти як державний, комунальний, приватний чи корпоративний.
Згідно з статтею 66 Закону №2145-VIII міські ради відповідають за реалізацію державної політики у сфері освіти та забезпечення якості освіти на відповідній території, забезпечення доступності дошкільної, загальної середньої освіти, позашкільної освіти; засновують заклади освіти, а також реорганізовують, перепрофільовують (змінюють тип) та ліквідовують їх з урахуванням спеціальних законів.
В силу положень статті 80 Закону №2145-VIII до майна закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти, належать: нерухоме та рухоме майно, включаючи будівлі, споруди, земельні ділянки, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло тощо. Основні фонди, оборотні кошти та інше майно державних і комунальних закладів освіти не підлягають вилученню, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до пункту І розділу II Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 №127, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 за №582/5773, та Методичних рекомендацій щодо проведення технічної інвентаризації захисних споруд цивільної оборони (цивільного захисту), затверджених наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 10.06.2009 №390, захисні споруди цивільного захисту підлягають технічній інвентаризації, на які складаються окремі інвентаризаційні справи і технічні паспорти.
Пунктом 8 Вимог щодо забезпечення нумерації та здійснення обліку фонду захисних споруд цивільного захисту, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України №579 від 09.07.2018, захисні споруди ставляться на облік після їх уведення в установленому порядку в експлуатацію на підставі документів, передбачених Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №461, та технічного паспорта, складеного за результатами проведення їх технічної інвентаризації, як об`єктів нерухомого майна.
Разом з тим, згідно з частиною першою статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
За приписами частини четвертої статті 334 Цивільного кодексу України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України від 01.07.2004 №1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі – Закон №1952-IV) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Пунктом 2 частини першої статті 3 Закону №1952-IV передбачено, що загальними засадами державної реєстрації прав є: обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав.
Відповідно до частини першої статті 5 Закону №1952-IV у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення, меліоративні мережі, складові частини меліоративної мережі.
За приписами пунктів 6, 7, 44 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127, державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса.
Для державної реєстрації прав заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", іншими законами України та цим Порядком.
Для державної реєстрації права власності на закінчений будівництвом об`єкт державної або комунальної власності, будівництво якого завершено та право власності на який не зареєстровано до 1 січня 2013 р., за відсутності документа, що посвідчує набуття права державної або комунальної власності на такий об`єкт, подаються: документ, що підтверджує факт перебування закінченого будівництвом об`єкта у комунальній власності, виданий відповідним органом місцевого самоврядування (у разі державної реєстрації права комунальної власності); документ, що підтверджує факт відсутності перебування закінченого будівництвом об`єкта у державній власності, виданий Фондом державного майна чи його регіональним відділенням (у разі державної реєстрації права комунальної власності).
Статтею 327 Цивільного кодексу України передбачено, що у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.
Згідно з частиною другою статті 324 Цивільного кодексу України від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, встановлених Конституцією України.
Враховуючи вищенаведені норми чинного законодавства та беручи до уваги, що відповідач є органом, уповноваженим здійснювати управління комунальним майном, суд погоджується з доводами прокурора, що саме на відповідача покладено обов`язок щодо вжиття заходів, спрямованих на оформлення та державну реєстрацію права власності на розміщену у підвальному приміщенні розташоване в будівлі Опорного закладу Менська гімназія Менської міської ради, що знаходиться за адресою: вулиця Шевченка, 56, м. Мена, Корюківського району Чернігівської області захисну споруду цивільного захисту.
Однак, як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, відповідач як суб`єкт права комунальної власності, що здійснює від імені та в інтересах територіальної громади відповідні права щодо володіння та розпорядження комунальним майном, не зареєструвала право власності на розміщену у підвальному приміщенні, розташоване в будівлі Опорного закладу Менська гімназія Менської міської ради, що знаходиться за адресою: вулиця Шевченка, 56, м. Мена, Корюківського району Чернігівської області, захисну споруду цивільного захисту, що свідчить про протиправну бездіяльність відповідача. 
У відповідності до вимог частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З урахуванням зазначеного, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку, що позов має бути задоволений.
Оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, а також за відсутності витрат позивача – суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір), відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, стягненню з відповідача не підлягають.
Керуючись статтями 2, 5, 77, 241-246, 260 - 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов керівника Корюківської окружної прокуратури до Менської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача – Опорний заклад Менська гімназія Менської міської ради, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, – задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Менської міської ради щодо оформлення права комунальної власності на захисну споруду цивільного захисту населення - протирадіаційне укриття із обліковим номером 93503, розташоване в будівлі Опорного закладу Менська гімназія Менської міської ради, що знаходиться за адресою: вулиця Шевченка, 56, м. Мена, Корюківського району Чернігівської області.
Зобов`язати Менську міську раду вчинити дії, спрямовані на оформлення права комунальної власності на захисну споруду цивільного захисту населення - протирадіаційне укриття із обліковим номером 93503, розташоване в будівлі Опорного закладу Менська гімназія Менської міської ради, що знаходяться за адресою: вулиця Шевченка, 56, м. Мена, Корюківського району Чернігівської області. 
Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач - Корюківська окружна прокуратура (унікальний ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 02910114, вул. Шевченка, 98, м. Корюківка, Чернігівська область, 15300).
Відповідач – Менська міська рада (унікальний ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 04061777; вул. Героїв АТО, 6. м. Мена, Корюківський район, Чернігівська область, 15600).
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Опорний заклад Менська гімназія Менської міської ради (Шевченка, 56, м. Мена, Корюківський район, Чернігівська область, 15600; унікальний ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 25932354). 

Суддя Марія ДУБІНА