Справа №456/1658/26
Провадження №2-о/443/47/26

РІШЕННЯ
іменем України

22 квітня 2026 року         місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді     Равлінка Р.Г., 
секретар судового засідання    Рибакова І.І., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису, -

встановив:
Представник заявниці ОСОБА_1 , адвокат Короїд Ю.М., звернувся до Стрийського міськрайонного суду Львівської області із заявою в якій просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 , яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці проживання (перебування) зі ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 ; заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань менше 100 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 ; заборонити ОСОБА_2 в будь-який спосіб спілкуватися зі ОСОБА_1 ; заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори або контактувати зі ОСОБА_1 , через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб терміном на шість місяців.

В обгрунтування заявлених вимог представник заявниці ОСОБА_1 , адвокат Короїд Ю.М., покликається на те, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2 та на даний час перебуває в шлюбі зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 19.02.2026 року до неї за місцем проживання приїхав її чоловік, який мав ознаки алкогольного сп`яніння та спочатку почав виражатися відносно неї нецензурною лайкою, кричав та ображав непристойними словами. Після цього він схопив ножа та почав погрожувати їй вбивством та приклав ножа до шиї. Потім він схопив її телефон і почав дивитися історію. Далі ОСОБА_2 , тримаючи в руках ніж, почав наносити останній тілесні ушкодження та погрожував вбивством. ОСОБА_1 на допомогу прийшов батько і вона змогла втекти до будинку і викликати поліцію. Проте, навіть після приїзду поліції, її чоловік продовжував висловлювати на її адресу погрози вбивством. Відносно її чоловіка працівниками поліції було складено терміновий заборонний припис стосовно кривдника, який діє до 01.07.2026. Крім того, оскільки їй були заподіяні легкі тілесні ушкодження, то за даним фактом відомості були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч.1 ст. 125 КК України. На даний час кримінальне провадження перебуває на розгляді в Жидачівському районному суді Львівської області. Незважаючи на наявність кримінального провадження та дію тимчасового заборонного припису 10.03.2026 ОСОБА_2 знову приїхав за місцем її проживання, та вчинив з нею конфлікт, вимагав у неї повернення коштів, погрожував та наносив тілесні ушкодження. При цьому він погрожував її вбити та спалити будинок. Вказані погрози заявниця сприймала як реальні, оскільки він не припиняв наносити їй удари. Таким чином, вважає що є особою , яка зазнала домашнього насильства.

Процесуальні рішення, постановлені по справі.
Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24.03.2026 цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису, передано за підсудністю на розгляд Жидачівського районного суду Львівської області /а.с.18/.
Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінка Р.Г. від 21.04.2026 цивільну справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Судове засідання призначено на 22.04.2026 /а.с.32-33/.
Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінка Р.Г. від 22.04.2026 заяву представника заявниці ОСОБА_1 , адвоката Короїда Ю.М. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції - задоволено. Постановлено судове засідання в цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису, яке призначене на 22.04.2026 на 12 год 30 хв проводити у режимі відеоконференції /а.с.45/.
Розгляд справи по суті відбувся 22.04.2026 без участі сторін.

Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі.
Заявниця ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилася, подала заяву в якій розгляд справи просить проводити у її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі.
Заінтересована особа ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. Подав заяву у якій просить слухати справу у його відсутності, проти задоволення вимог заявниці заперечує в повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до термінового заборонного припису серії АА №611885 від 19.02.2026, ОСОБА_2 встановлено наступні заходи термінового заборонного припису стосовно постраждалої особи ОСОБА_1 : зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою строком на десять діб з 20 год 55 хв 19.02.2026 до 20 год 55 хв 01.03.2026 /а.с.9/.
Випискою з огляду лікаря загальної практики сімейної медицини, згідно якої у ОСОБА_1 встановлено діагноз гостра інфекція верхніх дихальних шляхів, неуточнена, множинні гематоми шкіри лиця губи, розсічення нижньої губи, гематоми лівої верхньої кінцівки сідниці лівого вуха /а.с.12/.
Відповідно до витягу з Судової влади України у провадженні Жидачівського районного суду Львівської області перебуває кримінальна справа №443/486/26 за обвинуваченням ОСОБА_2 в умисному легкому тілесному ушкодженні /а.с.13/.
Відповідно до положень статті 6 Закону України « Про доступ до судових рішень», суд при здійсненні судочинства може використовувати текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень.
Згідно з вироком Жидачівського районного суду Львівської області від 22.04.2026 у справі №443/486/26, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено ОСОБА_2 покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 ( вісімсот п`ятдесят) гривень.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.
Відповідно до п. 3, 4, 6, 7, 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.
Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.
Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.
Згідно з ч. 2, 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.
Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.
Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.
Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Відповідно до частин першої, другої статті 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок, що «враховуючи положення Закону № 2229-VIII, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях».
У свою чергу, як унормовано ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Крім того, згідно зі ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України).
Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки суду за результатами розгляду заяви.
Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.
Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.
Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (провадження № 61-19328св18), від 09 грудня 2019 року у справі №756/11732/18 (провадження № 61-49077св18).
З огляду на викладене, суд вважає доведеним той факт, що ОСОБА_2 вчиняє домашнє насильство щодо друдини ОСОБА_1 , що підтверджується зокрема терміновим зборонним приписом, вироком та його заявою про розгляд справи у його відсутності, в якій він не заперечує обставин, заязначених в заяві, заявлені вимоги визнає частково тільки в частині строку дії припису, а відтак є високою вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис.
Зважаючи на те, що ОСОБА_2 в заяві про розгляд справи у його відсутності не вказує про те, що має намір змінити свою поведінку, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису підлягає до повного задоволення.
З урахуванням практики Європейського Суду з прав людини суд вважає, що вжиті заявником розумні заходи для її захисту та покарання винного не надали очікуваного результату, а тому обмежувальний припис є належним та допустимим способом захисту прав заявниці.

Відповідно до приписів п. 10 ч. 1 ст.430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться за рахунок держави (ч.3 ст.350-5 ЦПК України).

Керуючись ст. 293, 294, 350-1 - 350-6, 430 ЦПК України, суд

постановив:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису - задовольнити.
Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: с. Чорний Острів Стрийського району Львівської області та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 .
Встановити наступні заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на шість місяців, а саме:
заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці проживання (перебування) зі ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 ; 
заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань менше 100 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 ; 
заборонити ОСОБА_2 в будь-який спосіб спілкуватися зі ОСОБА_1 ; 
заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори або контактувати зі ОСОБА_1 , через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Про видачу обмежувального припису кривднику ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інформувати відділення поліції № 1 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області для взяття громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на профілактичний облік, а також виконавчий комітет Ходорівської міської ради Стрийського району Львівської області.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.
Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису в частині судового збору, віднести на рахунок держави.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя       Р.Г. Равлінко