Справа № 308/3927/25
2/308/1292/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2026 року       місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючої судді - Зареви Н.І.,
за участю секретаря судового засідання - Віраг Е.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою: 
ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , до 
ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , 
про розірвання шлюбу, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
В обґрунтування позовної заяви позивачка вказала, що 03 травня 2014 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. За час перебування у шлюбі у них народилося двоє синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . За час спільного проживання сторони почали втрачати почуття поваги иа любові один до одного. Сторони зрозуміли, що повністю втратили будь-який сенс продовжувати спільне проживання та перебування в шлюбі. Поступово шлюб фактично припинив своє існування. Сторони тривалий час не ведуть спільного господарства, кожен з подружжя веде діаметрально протилежний спосіб життя. Подальшого сенсу підтримувати шлюбні відносини позивачка не вбачає, у зв`язку з чим просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. 
З метою збереження шлюбу, судом за заявою відповідача було надано сторонам строк на примирення тривалістю шість місяців.
Після закінчення строку на примирення та поновлення провадження у справі позивачка подала письмову заяву, в якій зазначила, що строк на примирення не дав позитивних результатів, просила шлюб розірвати, присвоїти їй дошлюбне прізвище « ОСОБА_5 » та розглянути справу у її відсутності.
Відповідач також подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, у якій вказав, що позовні вимоги визнає та просить розірвати шлюб, так як наданий судом строк для примирення позитивних наслідків не дав.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши належним чином зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов таких висновків.
Згідно з свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , 03 травня 2014 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрували шлюб, про що цього ж дня відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області зроблено актовий запис № 152 від 03.05.2014. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка « ОСОБА_7 », дружини – « ОСОБА_7 ». 
За час перебування у шлюбі у сторін народилося двоє синів – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 .
Як вбачається з матеріалів справи, подружнє життя між сторонами не склалося через відсутність між ними взаєморозуміння, вони проживають окремо, шлюбних стосунків між собою не підтримують.
Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. 
Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. 
З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин, і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя.
За правилами ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України, згідно з якою, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. 
Відповідно до ст. 112 СК України, під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Згідно з ч. 2 ст. 49 ЦПК України, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.
У разі визнання відповідачем позову суд, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.
На підставі наведеного, врахувавши всі обставини справи в сукупності, повне визнання позову відповідачем, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, у зв`язку з чим позов слід задовольнити, а шлюб розірвати.
Позовних вимог щодо визначення місця проживання дітей, утримання та порядку їх виховання, поділу спільного майна сторонами не заявлено.
Враховуючи визнання позову відповідачем, відповідно до вимог ст. 142 ЦПК України, позивачці належить повернути з державного бюджету 50 % сплаченої нею при поданні позову суми судового збору, а також, згідно з ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивачки 605,60 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору.
Крім того, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що позивачка ОСОБА_1 бажає відновити своє дошлюбне прізвище після розірвання шлюбу, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви в цій частині та відновлення її дошлюбного прізвища « ОСОБА_5 ».
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 56, 105, 110, 112, 115 СК України, ст.ст. 4, 13, 89, 141, 223, 258, 259, 263-265, 273, 280-284, 289, 354, 355 ЦПК України, суд,
У Х В А Л И В:
1. Позовну заяву задовольнити.
2. Шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований 03 травня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 152 від 03.05.2014, розірвати.
3. Після розірвання шлюбу змінити прізвище позивачки   ОСОБА_1 на її дошлюбне прізвище « ОСОБА_5 ».
4. Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 605,60 грн (шістсот п`ять грн 60 коп.) на відшкодування витрат по сплаті судового збору. 
5. Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, в розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять грн 60 копійок).
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України, надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.
Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом згідно з ч. 3 ст. 115 СК України є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Суддя Н.І. Зарева