ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2026 року	Львів	Справа № 380/1225/25 пров. № А/857/70/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача: Судової-Хомюк Н.М.,
суддів: Глушка І.В., Пліша М.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 травня 2025 року у справі № 380/1225/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії
суддя в 1-й інстанції – Гавдик З.В.,
час ухвалення рішення – 16 травня 2025 року,
місце ухвалення рішення – м. Львів,
дата складання повного тексту рішення – 21 травня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі – позивачка) звернулася до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач), в якому просила суд:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо проведення перерахунку та виплати компенсації втрати доходу за затримку строків виплати пенсії за період з 01.11.2009 на момент фактичної виплати заборгованості з пенсії;
- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату компенсації втрати частини доходу за затримку строків виплати пенсії за період з 01.11.2009 по день фактичної виплати заборгованості з пенсії, з розміру фактично виплаченої позивачу пенсії у зазначеному періоді, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16 травня 2025 року у справі № 380/1225/25 позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не прийняття рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії за заявою ОСОБА_1 від 15.12.2024.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.12.2024, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
У іншій частині позовних вимог відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 484,48 грн сплаченого судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивачка та відповідач подали апеляційні скарги, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги позивачка зазначає, що відповідач здійснив виплату компенсації втрати частини доходів за затримку строків виплати пенсії у не належному розмірі. Зокрема, позивачка зауважила, що відповідач провів розрахунок компенсації з розміру пенсії до його перерахунку на виконання судових рішень. Тобто, відповідач розраховував розмір компенсації зі старого розміру пенсії без його осучаснення на підставі подальших перерахунків. Такі дії відповідача, на думку позивачки є протиправними, тому позивачка просить суд захистити її право на належний розмір компенсації втрати частини доходів за порушення строків виплати пенсії.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що виплатив позивачці компенсації втрати частини доходів за порушення строків виплати пенсії у належному розмірі, тому вважає, безпідставними вимоги позивачки про перерахунок компенсації.
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження згідно положень статті 311 КАС України.
01 жовтня 2025 року Восьмий апеляційний адміністративний суд прийняв постанову, якою закрив провадження у справі, оскільки є такі, що набрали законної сили рішення суду між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
19 грудня 2025 року Верховний Суд за наслідками розгляду касаційної скарги позивачки, скасував вказану вище постанову апеляційного суду та направив справу до апеляційного суду для продовження розгляду.
Верховний Суд в постанові зазначив, що спір у цій справі не є тотожним спорам у справах № 380/13093/22, № 380/5500/24, № 380/11008/23, № 380/13550/24.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження згідно положень статті 311 КАС України.

Частиною 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів виходить з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд виходив з того, що відповідач не розглянув по суті заяву позивачки та не прийняв жодного рішення. Лист у відповідь на заяву позивачки не є рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду заяви про перерахунок пенсії. Тому суд зобов`язав відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії.
З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 15.12.2024 позивачка звернулася до відповідача із заявою про перерахунок та виплату компенсації втрати доходу за затримку строків виплати пенсії за період з 01.11.2009 року по теперішній час, з урахуванням раніше виплачених сум.
30.12.2024 на вказану заяву позивачки відповідач листом надав позивачці відповідь відповідно до якої відповідач на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04.11.2022 у справі № 380/13093/22 та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2023 № 380/13093/22 здійснив поновлення виплати позивачці пенсії за віком з 01.11.2009, з компенсацією втрати частини доходів.
На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28.06.2023 у справі № 380/11008/23 здійснив перерахунок і виплату пенсії з 01.11.2009, з урахуванням встановленого законодавством мінімального розміру пенсії, надбавок, підвищень, доплат та індексації відповідно до статей 28, 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням раніше виплачених сум.
На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23.04.2024 у справі № 380/5500/24 змінив статус позивачки у пенсійній справі починаючи з 01.11.2009 на статус непрацюючої особи та здійснив перерахунок пенсії за віком як непрацюючій особі з виплатою підвищення до пенсії як дитині війни за період з 01.01.2012 по 23.04.2014 у розмірі 7 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом, для осіб, які втратили працездатність, а починаючи з 24.04.2014 - у розмірі 66,43 грн., нарахував компенсацію втрати частини доходу з 01.11.2009.
Разом з тим, позивачка вважає, що відповідач неправильно розрахував компенсації втрати частини доходу з 01.11.2009 тому звернулася до суду з позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, апеляційний суд зазначає наступне.
Правове регулювання компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати передбачене Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» № 2050-ІІІ (далі – Закон № 2050-ІІІ).
Статтею 2 Закону № 2050-ІІІ встановлено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру:
пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством);
соціальні виплати;
стипендії;
заробітна плата (грошове забезпечення)
сума індексації грошових доходів громадян;
суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.
З метою реалізації Закону № 2050-ІІІ Кабінет Міністрів України постановою від 21 лютого 2001 року № 159 затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі – Порядок № 159).
Порядок № 159 у порівнянні із Законом № 2050-III деталізував види соціальних виплат як доходів громадян, при цьому їх перелік не є виключним у цьому Порядку.
Положення Закону № 2050-III та Порядку № 159, а також правові висновки Верховного Суду, викладені, зокрема, у постановах від 03 липня 2018 року у справі № 521/940/17, від 08 серпня 2019 року у справі № 638/19990/16-а, від 11 лютого 2021 року у справі № 1540/3742/18, від 05 липня 2022 року у справі № 420/7633/20, від 04 грудня 2024 року у справі № 380/24300/23, вказують на те, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, зокрема мають компенсаторний характер, спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи та пов`язані з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
Конституційний Суд України у Рішенні від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 виходив з того, що винагорода за виконану працівником роботу є джерелом його існування та має забезпечувати для нього достатній, гідний життєвий рівень. Це визначає обов`язок держави створювати належні умови для реалізації громадянами права на працю, оптимізації балансу інтересів сторін трудових відносин, зокрема, шляхом державного регулювання оплати праці. 
За висновком Конституційного Суду України кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
Отже, нормативне урегулювання відносин щодо компенсації громадянам втрати частини доходів вказує на те, що така компенсація пов`язана, по-перше, з порушенням встановлених строків виплати таких доходів; по-друге, з виключним переліком доходів як систематичних грошових виплат громадянам; по-третє, з фактом виплати нарахованих доходів. При цьому, підставою для компенсації є затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців. Тому розмір компенсації невід`ємно пов`язаний з видом та розміром невчасно виплаченого доходу, а також з тривалістю часу, протягом якого була затримка його виплати.
Апеляційний суд встановив, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04.11.2022 у справі № 380/13093/22, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області поновити позивачці виплату пенсії за віком із 01.11.2009.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2023 № 380/13093/22 вказане вище рішення суду першої інстанції змінено та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області поновити позивачці виплату пенсії за віком з 01 листопада 2009 року, з компенсацією втрати частини доходів.
На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04.11.2022 у справі № 380/13093/22 та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2023 № 380/13093/22 відповідач поновив виплату позивачці пенсії за віком з 01.11.2009 в сумі 610,03 грн. і здійснив нарахування заборгованості по пенсії в сумі 98207,33 грн. та компенсації втрати частини доходів в сумі 149416,15 за період з 01.11.2009 по 30.04.2023 грн. Вказані кошти відповідач виплатив у березні 2024 року.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28.06.2023 у справі № 380/11008/23, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок і виплату пенсії позивачки з 01.11.2009, з урахуванням встановленого законодавством мінімального розміру пенсії, надбавок, підвищень, доплат та індексації відповідно до статей 28, 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та урахуванням раніше виплачених сум. Рішення суду набрало законної сили 22.11.2023.
На виконання рішення суду відповідач здійснив перерахунок і виплату пенсії позивачці з 01.11.2009 з урахуванням встановленого законодавством мінімального розміру пенсії, надбавок, підвищень, доплат та індексації відповідно до статей 28, 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням раніше виплачених сум.
Доплату пенсії за період з 01.11.2009 по 31.12.2023 в сумі 136772,17 грн та пенсійну виплату за січень 2024 року в розмірі 3120,00 грн виплатив у січні 2024 року.
Водночас, апеляційний суд встановив, що відповідач, виконуючи вказане судове рішення, не виплатив позивачці компенсацію втрати частини доходів. 
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23.04.2024 у справі № 380/5500/24, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області змінити статус позивачки у пенсійній справі, починаючи з 01.11.2009 на статус непрацюючої особи та здійснити перерахунок пенсії за віком як непрацюючій особі з виплатою підвищення до пенсії як дитині війни за період з 01.01.2012 до 23.04.2014 у розмірі 7 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом, для осіб, які втратили працездатність, а починаючи з 24.04.2014 - у розмірі 66 грн 43 коп, з урахуванням компенсації втрати частини доходу за результатом нового перерахунку пенсії з 01.11.2009 та здійснити виплату, з урахуванням виплачених сум.
Рішення суду набрало законної сили 13.08.2024.
На виконання цього рішення, відповідач змінив статус позивачки у пенсійній справі, починаючи з 01.11.2009 на статус непрацюючої особи та здійснив перерахунок пенсії за віком як непрацюючій особі з виплатою підвищення до пенсії як дитині війни за період з 01.01.2012 по 23.04.2014 у розмірі 7 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом, для осіб, які втратили працездатність, а починаючи з 24.04.2014 - у розмірі 66,43 грн.
При цьому, відповідач розрахував компенсацію втрати частини доходу з 01.11.2009, однак не виплатив її.
На виконання вказаних вище судових рішень відповідач нарахував та виплатив позивачці заборгованість пенсії за період з 01.11.2009 по 31.12.2024 в сумі 459677,99 гривень.
Відповідно до довідки Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про розмір призначеної і фактично отриманої позивачкою пенсії від 20.12.2024 року, у період з 01.11.2009 по 31.12.2024, на виконання судових рішень, позивачці виплачено пенсію у сумі 459 677,99 грн.
Разом з тим, відповідно до розрахунків проведених відповідачем (а.с. 22 на звороті, 23 та 23 на звороті, 26-27) - компенсація втрати частини доходу позивачці нарахована і виплачена в сумі 149416,15 грн. Вказана сума нарахована від загального розміру пенсії 98 207,33 (а.с. 23 на звороті), що помісячно складає 610.03 грн.
Разом з тим, апеляційний суд на підставі довідки про доходи № 8061430037002598 від 20.01.2025 року (а.с. 31-32), встановив, що пенсія позивачки, згідно з описаними вище судовими рішеннями, була перерахована (осучаснена) та збільшена з 98 207,33 грн. до 459 677,99 грн. за спірний період.
Однак, відповідач не провів компенсацію втрати частини доходу із перерахованого (осучасненого) розміру пенсії, що свідчить про протиправну бездіяльність відповідача. 
Верховний Суд в постанові від 25 березня 2025 року по справі № 400/8389/21 зробив висновок, що зобов`язання поновити пенсію позивачу не означає виплату її в тому ж розмірі, в якому припинено цю виплату в певному періоді в минулому чи у мінімальному розмірі. Позивачу, незалежно від місця проживання в Ізраїлі, розмір пенсії, її перерахунок, осучаснення та індексація має проводитися в тому ж самому порядку як громадянам, які проживають в України. В інакшому випадку відповідачем допускатиметься дискримінація права позивача на належне пенсійне забезпечення.
Апеляційний суд встановив те, що відповідач виплатив позивачці пенсію за період з 01.11.2009 до 31.12.2024 в сумі 459 677,99 грн. Остання з цієї заборгованості сума виплачена позивачці - 31.12.2024 року.
Тобто, відповідач порушив строки виплати грошового забезпечення, за період з 01.11.2009 року по 31.12.2024 року.
Отже, відповідач, одночасно із виплатою суми заборгованості мав обов`язок виплати позивачці суму компенсації втрати частини доходів за період з 01.11.2009 до 31.12.2024 виходячи із суми заборгованості 459 677,99 грн, однак не виконав його.
Тому апеляційний суд вважає, що позов необхідно задовольнити, шляхом:
- визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не виплати компенсації втрати доходу за затримку строків виплати пенсії за період з 01.11.2009 по 31.12.2024 року;
- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату компенсації втрати частини доходу за затримку строків виплати пенсії за період з 01.11.2009 по 31.12.2024 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Зважаючи на наведені вище міркування, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги позивачки такими, що спростовують висновки суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу позивачки необхідно задовольнити, скасувавши рішення суду першої інстанції із прийняття постанови про задоволення позову. 
Доводи апеляційної скарги відповідача частково спростовують висновки суду першої інстанції.
Що стосується розподілу судових витрат то апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Апеляційний суд встановив, що позивачка за подання позову сплатила 968,96 грн., а за подання апеляційної скарги 1453,44 грн.
Отже, на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути 2422,40 грн.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задовольнити частково.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 травня 2025 року у справі № 380/1225/25 скасувати та прийняти постанову, якою позов задовольнити 
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не виплати ОСОБА_1 компенсації втрати доходу за затримку строків виплати пенсії за період з 01.11.2009 по 31.12.2024 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу за затримку строків виплати пенсії за період з 01.11.2009 по 31.12.2024 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області судовий збір в сумі 2422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок).
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Н. М. Судова-Хомюк 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	М.А. Пліш