Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Харків
18 лютого 2026 р. Справа № 520/26392/25 
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Супрун Ю.О. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61002, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 пов., код ЄДРПОУ 14099344) про визнання протиправним та скасуввання рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
Адвокат, Поддяча Юлія Юріївна діючи в інтересах ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому (з урахуванням уточнень від 05.11.2025 за вх.№ 01-26/121551/25) від просить суд:
- визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (код ЄДРПОУ: 14099344) від 22.04.2025 номер справи 204450022854, рішення від 21.07.2025 року про відмову на заміну рішення про відмову у призначенні пенсії від 22.04.2025 року, рішення від 27.10.2025 про відмову на заміну рішення про відмову у призначенні пенсії від 21.07.2025, якими відмовлено в призначенні пенсії за віком, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (код ЄДРПОУ: 14099344) призначити та виплачувати з 01 травня 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, зарахувавши до страхового стажу в повному розмірі періоди роботи з 01.08.1983 по 08.08.1984 (1 рік 8 днів), з 17.11.1984 по 13.07.1985 (7 місяців 27 днів), з 01.07.2000 по 15.12.2000 (5 місяців 15 днів), з 01.12.2008 по 30.06.2009 (7 місяців), з 01.07.2009 по 22.06.2010 (11 місяців 22 дні), з 03.09.2010 по 31.10.2011 (1 рік 1 місяць 28 днів), з 01.11.2011 по 30.04.2012 (6 місяців), з 01.06.2012 по 31.12.2012 (7 місяців), з 01.01.2013 по 19.09.2013 (8 місяців 19 днів), з 20.09.2013 по 23.12.2013 (3 місяці 4 дні).
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 22.04.2025 номер справи 204450022854, рішення від 21.07.2025 року про відмову на заміну рішення про відмову у призначенні пенсії від 22.04.2025 року, рішення від 27.10.2025 про відмову на заміну рішення про відмову у призначенні пенсії від 21.07.2025, якими відмовлено в призначенні пенсії за віком, ОСОБА_1 , відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV є протиправними та підлягають скасуванню.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 16.10.2025 відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 17.11.2025 заяву представника позивача про уточнення позовних вимог від 05.11.2025 № 01-26/121551/25 у справі №520/26392/25 було прийнято до розгляду.
Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України № 376 від 28.02.2025, місто Харків у період з 24.02.2022 по 15.09.2022 належало до території активних бойових дій, а з 15.09.2022 по теперішній час є територією можливих бойових дій, розгляд справи було відтерміновано.
Крім того, на тривалість виготовлення процесуального документу вплинула обставина знаходження судді у відпустці та на лікарняному. 
Згідно з положеннями ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до положень ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Згідно з положеннями ч.ч. 2, 3, 4, 5 ст. 262 КАС України, розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів із дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Відповідачем подано відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, вказує, що рішення про відмову у призначенні пенсії від 22.04.2025 № 204450022854 прийнято згідно норм чинного законодавства.
Також, відповідачем подано відзив на уточнену позовну заяву, в якому вказано, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 22.04.2025 № 204450022854 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого ст. 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. Зазначено, що 21.07.2025 Головним управління Пенсійного фонду України в Харківській області прийнято рішення на заміну рішення від 22.04.2025 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого ст. 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. 27.10.2025 Головним управління Пенсійного фонду України в Харківській області прийнято рішення на заміну рішення від 21.07.2025 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого ст. 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. Вказано, що відповідно до Акту перевірки достовірності документів, поданих для призначення (перерахунку пенсій) виданого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області від 19.09.2025 №1800-0902-1/5562 період роботи з 01.08.1983 по 08.08.1984 зараховано до страхового стажу позивача. Вказано, що періоди з 01.07.2009 по 22.06.2010, з 03.09.2010 по 31.10.2011, з 01.11.2011 по 30.04.2012, з 01.06.2012 по 31.12.2012, з 01.01.2013 по 19.09.2013, з 20.09.2013 по 23.12.2013 зараховані згідно даних наявних в індивідуальних відомостях про застраховану особу. Також, період роботи з 01.08.1983 по 08.08.1984 зараховано до страхового стажу Позивача згідно Акту перевірки достовірності документів, поданих для призначення (перерахунку пенсій) виданого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області від 19.09.2025 №1800-0902-1/5562. Таким чином, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області правомірно та на законних підставах винесло рішення від 22.04.2025 №204450022854, від №204450022854 та від 27.10.2025 №204450022854, якими відмовило в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу передбаченого п.1 ст. 26 Закону №1058.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.
Позивачка, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 15.04.2025 звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Заява позивача за принципом екстериторіальності направлена на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.
Головним управління Пенсійного фонду України в Харківській області 22.04.2025 було прийнято рішення №204450022854, яким позивачці було відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого частиною 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
У вказаному рішенні відповідачем повідомлено, що до страхового стажу не зараховано період роботи: з 01.08.1983 по 08.08.1984 згідно з довідкою від 03.04.2025 року № 25-02-86, оскільки цей період відсутній в записах трудової книжки. Даний період можливо зарахувати після акту зустрічної перевірки.
Надалі, Головним управління Пенсійного фонду України в Харківській області 21.07.2025 було прийнято рішення про відмову на заміну рішення про відмову у призначення пенсії від 22.04.2025 №204450022854, яким позивачці було повторно відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого частиною 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
У вказаному рішенні відповідачем повідомлено, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи: з 01.08.1983 по 08.08.1984 згідно з довідкою від 03.04.2025 року № 25-02-86, оскільки цей період відсутній в записах трудової книжки. Даний період можливо зарахувати після акту зустрічної перевірки; з 17.11.1984 по 13.07.1985 згідно з трудовою книжкою НОМЕР_2 , оскільки запис внесено з порушенням Інструкції ведення трудових книжок працівників, а саме наказ про прийняття № 132 від 15.11.1982 року.
Листом від 03.10.2025 № 2000-0221-8/150640 ГУ ПФУ в Харківській області повідомило позивачку про надходження акта зустрічної перевірки щодо періоду роботи з 01.08.1983 по 08.08.1984 (на підставі довідки від 03.04.2025 № 25-02-86). 
Листом від 28.10.2025 №33850-36894/Т-03/8-2000/25 (додається) ГУ ПФУ в Харківській області повідомило позивачку, що на підставі отриманого акту зустрічної перевірки переглянуто рішення про призначення пенсії за віком, враховано до стажу період роботи з 01.08.1983 по 08.08.1984 рік довідка видана АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання».
Також позивачку було повідомлено про прийняте Рішення від 27.10.2025 про відмову на заміну рішення про відмову у призначенні пенсії від 21.07.2025.
У вказаному рішенні відповідачем повідомлено, що до страхового стажу не зараховано період роботи: з 17.11.1984 по 13.07.1985 згідно з трудовою книжкою НОМЕР_2 , оскільки запис внесено з порушенням Інструкції ведення трудових книжок працівників, а саме наказ про прийняття № 132 від 15.11.1982 року.
Враховуючи зазначене, вирішено: відмовити в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого частиною 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Вважаючи дії відповідача та прийняті рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на протиправними, позивач звернувся до суду з відповідним позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Надаючи правову оцінку обставинам справи та зокрема, Рішенню від 27.10.2025 про відмову на заміну рішення про відмову у призначенні пенсії від 21.07.2025, суд зазначає таке.
Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Зі змісту ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п. 4 частини першої Європейської соціальної хартії випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.
Статтею 46 Конституції України також передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Питання виникнення та реалізації права громадян на пенсійне забезпечення врегульоване положеннями Законів України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон №1788) та "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058).
Спірні правовідносини в даній адміністративній справі виникли з приводу відмови органу Пенсійного фонду в перерахунку пенсії з урахуванням періоду роботи ОСОБА_1 з 17.11.1984 по 13.07.1985 згідно з трудовою книжкою НОМЕР_2 , оскільки запис внесено з порушенням Інструкції ведення трудових книжок працівників, а саме наказ про прийняття № 132 від 15.11.1982 року при обчисленні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.
Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 оформлено трудову книжку серії НОМЕР_2 від 17.11.1984.
За даними трудової книжки, з 17.11.1984 по 13.07.1985 ОСОБА_1 , працювала на посаді "ученика повара столовой раскомандировки в Углегорском комбинате общественного питания" (мовою оригіналу).
Суд зазначає, що зазначені записи в трудовій книжці позивача чітко містять відомості щодо характеру роботи позивача у спірний період. Також, в трудовій книжці є посилання на відповідні накази, записи завірені печаткою.
Водночас, свою відмову зарахувати до страхового стажу позивачки , періоди роботи, зазначені в трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 17.11.1984, орган Пенсійного фонду аргументує тим, що запис внесено з порушенням Інструкції ведення трудових книжок працівників, а саме наказ про прийняття № 132 від 15.11.1982 року.
При цьому суд зауважує, що пенсійним органом не було вказано та конкретизовану в чому саме було порушення при внесенні відповідного Наказу до трудової книжки позивача.
З цього приводу суд зазначає наступне.
Під "страховим стажем" згідно ч. 1 ст. 24 Закону №1058 розуміють період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Вищезазначене кореспондується також з нормами Закону №1788.
Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону №1058, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Отже, з вищезазначеного вбачається, що страховий стаж отриманий до впровадження системи персоніфікованого обліку обчислюється на підставі документів згідно законодавства, що діяло до набрання чинності Закону №1058-IV.
Приписами ст. 56 Закону №1788 визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Положеннями ст. 62 Закону №1788 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Вказане узгоджується також з положеннями п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993 (далі Інструкція) та п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 (далі Порядок).
Відповідно до п. 2.2 Інструкції, до трудової книжки вносяться наступні відомості: про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіхи в роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.
Згідно п. 2.3 Інструкції записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.
Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення (2.4 Інструкції).
Вказане кореспондується також з положеннями Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 №162 (далі Інструкція №162) (що була чинна на момент видачі трудової книжки позивача).
Тобто, аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що саме трудова книжка працівника є основним документом, що підтверджує його стаж роботи.
Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 по справі №235/805/17, від 06.12.2019 по справі №663/686/16-а, від 06.12.2019 по справі №500/1561/17, від 05.12.2019 по справі №242/2536/16-а.
З матеріалів справи вбачається та не заперечується відповідачем, що позивач при зверненні за призначенням пенсії подав, в тому числі трудову книжку серії НОМЕР_2 , в якій наявні відомості про періоди роботи ОСОБА_1 з 17.11.1984 по 13.07.1985, зокрема, щодо дати прийняття та звільнення з посиланням на відповідні накази. Зазначені відомості внесені з дотриманням вимог Інструкції, зокрема: відомості про прийняття та звільнення з роботи зроблені акуратно, кульковою ручкою, завірені печаткою, з них можна точно встановити про місце, посаду та період роботи, номер та дату розпорядчого документа, на підставі яких зроблені відповідні записи.
Крім того, відповідно до пункту 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно пункту 20 Порядку визначено, що в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Однак, аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі №234/13910/17, від 07.03.2018 у справі №233/2084/17, від 31.03.2020 у справі №127/16245/17.
Так, єдиною підставою неврахування таких відомостей є те, що записи в трудовій книжці внесено з порушенням Інструкції ведення трудових книжок працівників.
При цьому суд зауважує, що пенсійним органом не було вказано та конкретизовану в чому саме було порушення при внесенні відповідного Наказу до трудової книжки позивача.
Суд зазначає, що підставою для призначення/перерахунку пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Виявлені відповідачем недоліки в заповненні трудової книжки не є такими, що виключають можливість зарахування відповідних періодів роботи до страхового стажу позивача.
Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, наведеною в постанові від 06.03.2018 року у справі №754/14898/15-а.
Окрім цього, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що за загальним правилом відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій ця трудова книжка належить, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Отже, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, а тому вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист в частині перерахунку пенсії за віком.
Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, наведеним в постанові від 30 вересня 2021 року №300/860/17.
Також Верховний Суд у постановах від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а та від 04 вересня 2018 року у справі № 423/1881/17 висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці (неправильними чи не точними) щодо даних періодів роботи відповідачем суду не надано. При цьому, при вирішенні спору суд враховує, що позивач жодним чином не впливає на дотримання порядку заповнення трудової книжки та не може нести негативні наслідки за окремі недоліки у внесених в ній записах.
В ході розгляду даної адміністративної справи ГУ ПФУ в Харківській області всупереч приписам ч. 2 ст. 77 КАС України, також не надано жодних доказів на підтвердження того, що відомості трудової книжки серії НОМЕР_2 не відповідають дійсності.
Тому суд вважає, що оскаржуване рішення від 27.10.2025 про відмову на заміну рішення про відмову у призначенні пенсії від 21.07.2025, яким відмовлено в призначенні пенсії за віком, ОСОБА_1 , відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а періоди роботи за трудовою книжкою серії НОМЕР_2 з 17.11.1984 по 13.07.1985 підлягають зарахуванню до страхового стажу .
Окремо суд зауважує, що єдиною підставою при відмові позивачу у призначені пенсії відповідно до оскаржуваного рішення від 27.10.2025 про відмову на заміну рішення про відмову у призначенні пенсії від 21.07.2025, було не зарахування стажу позивача за період роботи з 17.11.1984 по 13.07.1985.
Однак, відповідачем у відзиві на уточнену позовну заяву від 16.12.2025 за вх.01-26/137564/25 вказано, що за доданими до заяви про призначення пенсії документами до страхового стажу не зараховано:
- з 17.11.1984 року по 13.07.1985 року згідно з трудовою книжкою НОМЕР_2 , оскільки запис внесено з порушенням Інструкції ведення трудових книжок працівників, а саме наказ про прийняття № 132 від 15.11.1982 року;
- з 01.07.2000 року по 15.12.2000 року та з 01.12.2008 року по 30.06.2009 року, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутні дані про нарахування заробітної плати та підтвердження сплати внесків до Пенсійного фонду.
Також, зазначено, що періоди з 01.07.2009 по 22.06.2010, з 03.09.2010 по 31.10.2011, з 01.11.2011 по 30.04.2012, з 01.06.2012 по 31.12.2012, з 01.01.2013 по 19.09.2013, з 20.09.2013 по 23.12.2013 зараховані згідно даних наявних в індивідуальних відомостях про застраховану особу.
Таким чином, відповідач у відзиві розширює зміст рішення від 27.10.2025 про відмову на заміну рішення про відмову у призначенні пенсії від 21.07.2025, що суперечить чинному законодавству, адже всі підстави для відмови зазначаються виключно в рішенні Пенсійного органу, та не можуть бути розширені таким процесуальним документом, як відзив.
Щодо позовних вимог визнання протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 22.04.2025 номер справи 204450022854 та рішення від 21.07.2025 року про відмову на заміну рішення про відмову у призначенні пенсії від 22.04.2025 року, якими відмовлено в призначенні пенсії за віком, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, суд зазначає наступне.
Оскаржуване Рішення №204450022854 від 22.04.2025 не є чинним з моменту прийняття Відповідачем Рішення №204450022854 від 21.07.2025 про відмову на заміну рішення про відмову у призначенні пенсії від 22.04.2025 року, а це Рішення, в свою чергу, скасовано Рішенням №204450022854 від 27.10.2025 про відмову на заміну рішення про відмову у призначенні пенсії від 21.07.2025 року.
Оскільки оскаржувані Рішення №204450022854 від 22.04.2025 не є чинним з моменту прийняття Відповідачем Рішення №204450022854 від 21.07.2025 про відмову на заміну рішення про відмову у призначенні пенсії від 22.04.2025 року станом на час прийняття судом рішення не є чинними (є скасованими), суд приходить висновку, що позивачем обраний не вірний спосіб захисту порушеного права у вигляді визнання протиправними та скасування Рішення №204450022854 від 22.04.2025 не є чинним з моменту прийняття Відповідачем Рішення №204450022854 від 21.07.2025 про відмову на заміну рішення про відмову у призначенні пенсії від 22.04.2025 року, а від так, позивні вимоги в цій частині не можуть бути задоволені судом.
Суд захищає порушене право позивача, а скасовані (не чинні) Рішення ГУ ПФУ у Харківській області № №204450022854 від 22.04.2025 та №204450022854 від 21.07.2025, вже не порушують прав позивача.
Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити та виплачувати з 01 травня 2025 року ОСОБА_1 ", пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, зарахування до страхового стажу в повному розмірі періоди роботи з 01.08.1983 по 08.08.1984 (1 рік 8 днів), з 01.07.2000 по 15.12.2000 (5 місяців 15 днів), з 01.12.2008 по 30.06.2009 (7 місяців), з 01.07.2009 по 22.06.2010 (11 місяців 22 дні), з 03.09.2010 по 31.10.2011 (1 рік 1 місяць 28 днів), з 01.11.2011 по 30.04.2012 (6 місяців), з 01.06.2012 по 31.12.2012 (7 місяців), з 01.01.2013 по 19.09.2013 (8 місяців 19 днів), з 20.09.2013 по 23.12.2013 (3 місяці 4 дні), суд зазначає наступне.
Вирішуючи питання про обрання способу захисту порушеного права позивача суд виходить із такого.
Завданням адміністративного судочинства, відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом справ.
Тобто, за змістом вказаної правової норми, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Таким чином адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя.
Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.
Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях, аналізуючи національні системи правового захисту на предмет дотримання права на ефективність внутрішніх механізмів в аспекті забезпечення гарантій, визначених ст.13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, вказував, що для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (див. рішення від 06.09.2005 р. у справі "Гурепка проти України" (Gurepka v. Ukraine), заява № 61406/00, п.59); спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (див. рішення від 26.10.2000 р. у справі "Кудла проти Польщі" (Kudla v. Poland), заява № 30210/96, п.158) (п.29 рішення Європейського суду з прав людини від 16.08.2013 р. у справі "Гарнага проти України" (Garnaga v. Ukraine), заява № 20390/07).
Враховуючи викладене та ті обставини, що пенсійним органом в рішення від 27.10.2025 про відмову на заміну рішення про відмову у призначенні пенсії від 21.07.2025 було вказано єдину підставу про відмову у призначенні пенсії, а саме: у вказаному рішенні відповідачем повідомлено, що до страхового стажу не зараховано період роботи: з 17.11.1984 по 13.07.1985 згідно з трудовою книжкою НОМЕР_2 , оскільки запис внесено з порушенням Інструкції ведення трудових книжок працівників, а саме наказ про прийняття № 132 від 15.11.1982 року (вказаним обставинам була надано оцінка судом), суд не може перебирати на себе функцій суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта.
Вищевказана позовна вимога є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому не підлягає задоволенню.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача задовольнити позовні вимоги шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 28.05.2025 від 15.04.2025 зарахувавши до страхового стажу в повному розмірі період роботи з 17.11.1984 по 13.07.1985 та прийняти рішення по суті заяви, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.
За приписами ч.1 та ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем не подано належних доказів правомірності відмови позивачу у призначені пенсії за віком на пільгових умовах.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача.
При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999 у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007 у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011 у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010 у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003 у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008 у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.
Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина 1 статті 143 КАС України).
Судовий збір підлягає розподілу відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись ст.ст. 13, 14, 139, 241, 243, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61002, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 пов., код ЄДРПОУ 14099344) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 27.10.2025 про відмову на заміну рішення про відмову у призначенні пенсії від 21.07.2025 №204450022854.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61002, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 пов., код ЄДРПОУ 14099344) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) про призначення пенсії від 28.05.2025 від 15.04.2025 зарахувавши до страхового стажу в повному розмірі період роботи з 17.11.1984 по 13.07.1985 та прийняти рішення по суті заяви, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61002, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 пов., код ЄДРПОУ 14099344).
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення виготовлено та підписано - 18.02.2026, враховуючи час перебування судді у відпустці та з урахуванням наявності безпечних умов для життя та здоров`я учасників процесу, суддів та працівників суду.

Суддя Ю.О. Супрун