Справа № 180/170/26
2/180/382/26 
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2026 р. 

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Нанічкіної Н.М.
з секретарем судового засідання Лебедєвою І.І.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через свого представника – адвоката Бардадим Ольгу Костянтинівну звернувся до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» (далі – АТ «Марганецький ГЗК») про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що ОСОБА_1 працював на підприємстві відповідача. 15.09.2024 року його було звільнено з підприємства у зв`язку із невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я. За час роботи на підприємстві відповідача позивач отримав хронічні професійні захворювання, що підтверджується Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) форми П-4, затвердженого 12.11.2025 року, яким встановлено у позивача наступні професійні захворювання: радикулопатія попереко-крижова L5, S1 з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями хребта на тлі остеохондрозу, спондильозу, спондилоартрозу, екструзії міжхребцевого диску Th І2-L1, стійким та вираженим больовим і м`язово-тонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів R І ст. (ПФ другого ступеня) М54.1; вібраційна хвороба від локальної вібрації другої стадії з синдромом вегетативно-сенсорної полінейропатії, частими акроангіоспазмами, двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ другого ступеня), остеоартрозом у поєднання з періартрозом ліктьових суглобів R І ст. (ПФ першого ступеня), деф.артрозом дрібних суглобів кистей та трофічними порушеннями на кистях Т 75.2; хронічний (пиловий) бронхіт першої стадії. Емфізема легень. Нерізко виражений пнефмофіброз. Легенева недостатність першого ступеня J44; хронічна двобічна нейросенсорна приглухуватість другого ступеня (з легким зниженям слуху) – за класифікацією В.О. Остапкович і Н.І. Пономарьової Н 90.3. 17.12.2025 року позивачу встановлено третю групу інвалідності, захворювання професійне, на 1 рік, та 65% втрати працездатності, з них: 30% радикулопатія, 20% вібраційна хвороба, 10% ХОЗЛ, 5% туговухість. Протипоказана важка фізична праця, шкідливі умови праці, шумове навантаження, тривала хода. Даний факт підтверджено витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 74/25/2732/В. Позивач має постійні скарги на стан свого здоров`я та змушений тривалий час проходити численні медичні огляди та обстеження, відновлювальні процедури, постійно приймати лікарські препарати, проходити лікування у зв`язку із неврологічними захворюваннями, що вимагає додаткових зусиль для продовження активного громадського життя та підтримання в належному стані здоров`я і як наслідок позивач обмежений у спілкуванні з оточуючими, сім`єю, вирішенні побутових потреб, що порушує його нормальні життєві зв`язки, у зв`язку з чим він постійно відчуває фізичні страждання, фізичні біль. Все це негативно позначається на його душевному та фізичному стані. Відновлення стану здоров`я є неможливим, тим паче, що втрата працездатності та інвалідність, яка встановлена, свідчать про незворотність втрати та неможливість відновлення стану здоров`я позивача. Вважає, що за таких обставин зі сторони відповідача позивачу має бути відшкодована моральна шкода, яка завдана ушкодженням (втратою) здоров`я, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення у позивача хронічного професійного захворювання.
Просить суд стягнути з Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання 210000,00 гривень, без утримання податків з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.
Ухвалою від 29.01.2026 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 
13.02.2026 року представник відповідача надав відзив на позовну заяву, у якому просить суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Заперечення проти позову обґрунтовані тим, що для настання матеріальної відповідальності відповідача перед ОСОБА_1 відсутні умови, а саме: наявність прямої дійсної шкоди, протиправність дій або бездіяльності відповідача, причинний зв`язок між протиправним правопорушенням свого обов`язку і шкодою, що наступила, вина сторони (винні дії). Також, відповідно договору про добровільне відшкодування моральної шкоди від 30.10.2025 року АТ «Марганецький ГЗК» сплатило ОСОБА_1 грошові кошти в рахунок відшкодування моральної шкоди, зумовленої втратою здоров`я внаслідок виявлених захворювань. Відповідно до договору, при виконанні АТ «Марганецький ГЗК» усіх зобов`язань моральна шкода, пов`язана з втратою здоров`я внаслідок виявлених захворювань позивача внаслідок роботи у шкідливих умовах на АТ «Марганецький ГЗК», вважається відшкодованою у повному обсязі. Позивач погодився на сплату йому одноразово у відшкодування моральної шкди заподіяної професійним захворюванням 10000,00 гривень, що в силу ч.5 ст.23 ЦК України позбавляє його права повторно звертатися за відшкодуванням моральної шкоди. 
24.02.2026 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якому вона просила суд задовольнити позовну заяву в повному обсязі.
За ч.5 ст.279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково з таких підстав. 
Згідно записів у трудовій книжці, позивач знаходився у трудових відносинах з АТ «Марганецький ГЗК», 15.08.2024 року звільнений згідно п.2 ст.40 КЗпП Україниу зв`язку із невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я (а.с.16-17).
12.11.2025 року складено акт за формою П-4 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння). Відповідно до вказаного акту П-4 ОСОБА_1 працював в умовах впливу шкідливих факторів 10 років 07 місяців 14 днів,має такий діагноз: радикулопатія попереко-крижова L5, S1 з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями хребта на тлі остеохондрозу, спондильозу, спондилоартрозу, екструзії міжхребцевого диску Th І2-L1, випинання міжхребцевого диску L4-L5, стійким та вираженим больовим і мязово-тонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів R І ст. (ПФ другого ступеня) М54.1; вібраційна хвороба від локальної вібрації другої стадії з синдромом вегетативно-сенсорної полінейропатії, частими акроангіоспазмами, двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ другого ступеня), остеоартрозом у поєднання з періартрозом ліктьових суглобів R І ст. (ПФ першого ступеня), деф.артрозом дрібних суглобів кистей та трофічними порушеннями на кистях Т 75.2; хронічний (пиловий) бронхіт першої стадії. Емфізема легень. Нерізко виражений пнефмофіброз. Легенева недостатність першого ступеня J44; хронічна двобічна нейросенсорна приглухуватість другого ступеня (з легким зниженям слуху) – за класифікацією В.О. Остапкович і Н.І. Пономарьової Н 90.3. Професійні захворювання виникли в наслідок тривалої роботи в умовах дії шкідливих факторів виробничого середовища, недосконалість технології видобутку руди, підпадав під вплив шкідливих факторів, робочого середовища та трудового процесу, хімічні речовини, шум, важкість праці, вібрація (а.с.22-24).
Згідно Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 74/25/2732/В від 17.12.2025 року, номер рішення 74/25/2732/Р ОСОБА_1 встановлено первинно 65% втрати професійної працездатності за професійним захворюванням та встановлено інвалідність 3 групи (а.с.18-19).
30.10.2025 року між АТ «Марганецький ГЗК» та ОСОБА_1 укладено у простій письмовій формі договір про добровільне відшкодування моральної шкоди, за умовами якого сторони уклали цей договір про добровільне відшкодування відповідачем моральної шкоди, яка завдана позивачу втратою здоров`я внаслідок виявлених захворювань, отриманих під час роботи у шкідливих умовах на АТ «Марганецький ГЗК», на наступних умовах, зокрема:
1)  ОСОБА_1 , моральну шкоду від втрати здоров`я внаслідок виявлених захворювань, отриманих під час роботи у шкідливих умовах на АТ «Марганецький ГЗК», оцінює в розмірі 12987,01 грн;
2) моральна шкода, яка завдана ОСОБА_1 унаслідок роботи у шкідливих умовах на АТ «Марганецький ГЗК», за цим договором відшкодовується одноразово (а.с.76).
Згідно пункту 4 вказаного вище договору, АТ «Марганецький ГЗК в строк до 05.11.2025 року сплачує ОСОБА_1 в рахунок грошового відшкодування моральної шкоди за цим договором, грошові кошти в сумі, яка залишається до виплати після утримання та перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору за ставками 18 відсотків та 5 відсотків, з передбаченої у цьому договорі суми розміру моральної шкоди, яка зазначена в пункті 1 цього договору, а саме: 10000,00 грн, шляхом безготівкового перерахування вищезазначеної суми на рахунок, відкритий на його ім`я у AT «Банк Кредит Дніпро».
У пункті 5 вказаного вище договору зазначено, що при виконання відповідачем усіх своїх зобов`язань за цим договором моральна шкода, пов`язана з втратою здоров`я внаслідок виявлених захворювань позивача, внаслідок роботи у шкідливих умовах на АТ «Марганецький ГЗК», вважається відшкодованою у повному обсязі.
На виконання умов зазначеного договору 04.11.2025 року відповідач перерахував ОСОБА_1 10000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, що підтверджується платіжною інструкцією (а.с.77).
Статтею 153 КЗпП України визначено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Власник або уповноважений ним орган не вправі вимагати від працівника виконання роботи, що становить явну небезпеку для життя працівника, а також в умовах, що не відповідають законодавству про охорону праці. 
Відповідно до ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.
Отже, відповідачем, як роботодавцем, в порушення ст.153, ст.13 Закону України «Про охорону праці», не забезпечено ОСОБА_1 безпечних умов праці, що призвело до професійних захворювань отриманих під час роботи на підприємстві відповідача.
Внаслідок професійних захворювань позивач морально і фізично страждав через погіршення здоров`я, потребу в лікуванні, через вимушені зміни способу життя, втрату професійної працездатності. 
Пунктом 1 ч.2 ст.23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. 
Статтею 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. 
Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.
Рішенням Конституційного Суду від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 року встановлено, що «громадяни, яким установлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди». Відповідно до п.4.1 цього ж рішенняушкодження здоров`я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, заподіюють йому моральні й фізичні страждання.
У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі – Постанова Пленуму ВСУ № 4) роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
ОСОБА_1 отримав професійні захворювання і йому встановлено 65% втрати професійної працездатності. 
ОСОБА_1 після отримання професійних захворювань зазнає болей у шийному та попереко-крижовому відділах хребта, з іррадіацією у нижні кінцівки, біль і обмеження руху у плечових, ліктьових і колінних суглобах, судоми в нижніх кінцівках, утруднену ходу, болі і оніміння рук, мерзлякуватість кистей, побіління пальців рук на холоді, загальну слабкість, помірну задишку при незначному фізичному навантаженні, кашель з відділенням слизового мокротиння, який посилюється вранці, головний біль, запаморочення, втому, зниження пам`яті, слуху. 
Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне підтвердження, і вважає встановленим факт спричинення моральної шкоди позивачеві внаслідок професійних захворювань.
Стійку втрату працездатності встановлено ОСОБА_1 з 24.09.2025 року. Отже, з цієї дати у нього виникло право на отримання виплати за моральну шкоду.
Суд не може погодитися з доводами представника відповідача АТ «Марганецький ГЗК», що відсутні такі умови виникнення в АТ «Марганецький ГЗК» зобов`язання на відшкодування моральної шкоди, як «неправомірні дії чи бездіяльність» та «вина», оскільки, як зазначено в Акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 12.11.2025 року, професійні захворювання позивача виникли внаслідок тривалої роботи в умовах дії шкідливих факторів виробничого середовища, ґнедосконалості технології видобутку руди, підпадав під вплив шкідливих факторів виробничого середовища і трудового процесу, важкість праці, шум, вібрація, хімічні речовини. 
Також, суд не бере до уваги посилання відповідача на укладений між сторонами договір про добровільне відшкодування моральної шкоди від 30.10.2025 року, за яким АТ «Марганецький ГЗК» сплатило ОСОБА_1 грошові кошти в рахунок відшкодування моральної шкоди, зумовленої втратою здоров`я внаслідок виявлених захворювань, оскільки право на компенсацію за моральну шкоду, виникає у особи з дня встановлення йому стійкої втрати працездатності вперше висновком медико-соціальної експертної комісії (дана правова позиція знайшла своє відображення в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11 травня 2016 року по справі № 6-3149цс15), а договір про добровільне відшкодування моральної шкоди від 30.10.2025 року укладено до встановлення у позивача стійкої втрати працездатності вперше рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи 17.12.2025 року.
Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд приходить до такого.
Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).
Відповідно до п.9 Постанови Пленуму ВСУ № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. 
Частиною 3 ст.23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. 
Враховуючи глибину фізичних та моральних страждань позивача, ступінь втрати ним професійної працездатності, третю групу інвалідності, неможливість відновлення попереднього фізичного стану, тяжкість і незворотність змін у буденному житті, необхідність лікування, період роботи на підприємстві відповідача, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди є завищеним, а тому визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, у вигляді одноразового відшкодування в сумі 130 000 грн.
Також у зв`язку із звільненням позивача від сплати судового збору при подачі позову та задоволенням позовних вимог, підлягає стягненню з відповідача судовий збір в дохід держави.
Керуючись ст.ст.12, 13, 77, 80, 263-268, 279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання в розмірі 130 000,00 (сто тридцять тисяч) гривень.
В іншій частині позовних вимог – відмовити.
Стягнути з Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь держави судовий збір в розмірі 1331,20 гривень. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження за умов, визначених в ч.2 ст.354 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Акціонерне товариство «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат», місце знаходження: Дніпропетровська область, місто Марганець, вулиця Єдності, 62, код ЄДРПОУ 00190911. 

Дата складення повного тексту судового рішення 07.04.2026 року.

Суддя: Н. М. Нанічкіна