Справа № 496/798/26
Провадження № 1-кп/496/481/26

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2026 року            м. Біляївка
Біляївський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
потерпілої - ОСОБА_4 ,
обвинуваченої - ОСОБА_5 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 12025162250000754 від 16.09.2025 року за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Градениці Біляївського району Одеської області, українки, громадянки України, працюючої в КНП «Біляївська багатопрофільна лікарня» Біляївської міської ради на посаді лікаря гастроентеролога, зареєстрованої та проживаючої за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимої, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 16.09.2025 року, близько 08 год. 30 хв., керуючи технічно справним автомобілем «Fiat Punto», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухалася у світлу пору доби, за необмеженої видимості, по сухому асфальтованому покриттю проїзної частини вул. Перемоги у с. Троїцьке Одеського району Одеської області, зі сторони вул. Миру у напрямку вул. Шкільної. Проїзна частина у вказаному місці має двосторонній рух - по одній смузі руху в кожному напрямку. Під`їжджаючи до будинку № 27 по вул. Перемоги, водій ОСОБА_5 допустила порушення вимог п. п. 2.3 (б), 12.3,12.4,12.9 (б) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, а саме: п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; п.12.4 «у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год»; п. 12.3 «у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»; п. 12.9 Водієві забороняється: б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29 3.29 «Обмеження максимальної швидкості», 3.31 3.31 «Зона обмеження максимальної швидкості» або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «й» пункту 30.3 цих Правил». Порушення Правил дорожнього руху виразилося в тому, що водій ОСОБА_5 рухаючись по вказаній ділянці дороги зі швидкістю 78 км/год, тобто з перевищенням встановленої в межах населеного пункту максимально допустимої швидкості 50 км/год, не була достатньо уважною, не забезпечила постійного контролю за дорожньою обстановкою, маючи об`єктивну можливість оцінювати дорожню обстановку та виявити велосипед «Ardis» під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався в попутному напрямку попереду та розпочав маневр лівого повороту на вул. Сатову, що за наявних дорожніх умов створювало реальну небезпеку для подальшого руху. Проявивши кримінально протиправну самовпевненість, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків, однак легковажно розраховуючи на їх уникнення, своєчасно не вжила заходів щодо зменшення швидкості руху аж до повної зупинки транспортного засобу. Лише на пізній стадії розвитку дорожньої ситуації водій ОСОБА_5 вдалася до екстреного гальмування, однак уникнути зіткнення не вдалося. В результаті цього відбулося зіткнення передньою частиною автомобіля «Fiat Punto», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з лівою боковою частиною велосипеда «Ardis».
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій велосипеда ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку; садна та гематоми м`яких тканин голови; закритий уламковий перелом хірургічної шийки лівої плечової кістки із зміщенням уламків; множинні садна і гематоми кінцівок. Зазначені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів, такими предметами могли бути частини велосипеду та автомобілю при їх контакті, а також дорожнє покриття. Тобто, ушкодження могли бути отримані в умовах ДТП, незадовго до надходження постраждалої до стаціонару і могли утворитися 16.09.2025 року, указані тілесні ушкодження утворюють єдиний морфологічний комплекс і, відповідно до п.п. 2.2.2 та 4.6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року, належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Порушення вимог пунктів вимог п. п. 2.3 (б), 12.3, 12.4, 12.9 (б) Правил дорожнього руху України, з боку водія ОСОБА_5 знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді тілесних ушкоджень середньої тяжкості ОСОБА_4 . Дії ОСОБА_5 , кваліфіковано за ч.1 ст. 286 КК України - порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст. 286 КК України визнала повністю, підтвердивши обставини, викладені в обвинувальному акті. У вчиненому щиро кається, просить суворо не карати, має скрутне матеріальне становище, добровільно відшкодувала шкоду потерпілій, під час ДТП, до приїзду швидкої надавала їй першу допомогу.
Враховуючи те, що обвинувачена та прокурор не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив провести судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч.3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі, оскільки на цьому не наполягали учасники судового розгляду, а фактичні обставини справи ніким не оспорювалися.
Суд вважає доведеною вину обвинуваченої ОСОБА_5 в тому, що вона своїми діями порушила Правила дорожнього руху України, будучи особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_4 , і її дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України.
Злочин, передбачений ч.1 ст. 286 КК України, який вчинила обвинувачена відноситься до нетяжких (ч.4 ст. 12 КК України) та характеризується необережною формою вини.
Вирішуючи питання про призначення покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який не є тяжким злочином, особу винної, її поведінку, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
До пом`якшуючих покарання обставин слід віднести щире каяття, яке полягає у повному визнанні своєї вини обвинуваченою, осуду своїх дій, наявності відчуття жалю за скоєне, розуміння наслідків своїх дій, відсутність претензій матеріального та морального характеру від потерпілої.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.
Судом досліджені дані, які характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_5 , та при цьому встановлено, що вона раніше не судима, не перебуває на обліку у нарколога та психіатра, працює офіційно в КНП «Біляївська багатопрофільна лікарня» Біляївської міської ради на посаді лікаря гастроентеролога, згідно довідки, виданою старостою села Градениці Одеського району Одеської області має позитивну характеристику з місця проживання, виховує двох малолітніх дітей (одна дитина має інвалідність захворювання підгрупи А (дитячий аутизм)), з нею разом проживає та знаходиться на її утриманні батько ОСОБА_6 (інвалідність ІІІ групи, без обох нижніх кінцівок).
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, обставини справи та наведені вище дані, які характеризують особу обвинуваченої, суд дійшов висновку, що їй слід призначити покарання в межах санкції ч.1 ст. 286 КК України, що відповідатиме поняттю та меті покарання. 
Поряд з цим, враховуючи наявні відомості про майновий стан обвинуваченої, а також приймаючи до уваги призначений розмір штрафу, який в свою чергу є достатньо великим в порівняні із встановленими в Україні заробітною платнею, суд приходить до висновку, що сплата обвинуваченою штрафу, що становить 51 000 гривень, одним платежем може становити для неї надмірний тягар, тому, на підставі ч.4 ст. 53 КК України, суд вважає необхідним визначити ОСОБА_5 виплату штрафу із розстрочкою (певними частинами) строком на 12 (дванадцять) місяців.
Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.
Щодо призначення додатково покарання - у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд вважає, що особою вчинено злочин, пов`язаний з порушенням ПДР України, а тому, особа зобов`язана понести додаткове покарання - не керувати транспортними засобами протягом 6 місяців. Разом з тим, оскільки є пом`якшуючі обставини, відсутні претензії зі сторони потерпілої сторони, суд вважає за необхідне призначити додаткове покарання в мінімальних межах.
По кримінальному провадженню судові витрати підлягають стягненню з ОСОБА_5 на користь держави - висновок експерта 4483-34-25 (6361,20 грн), висновок експерта 4601-34-25 (6361,20 грн), висновок експерта 4606-34-25 (8481,60 грн), висновок експерта 5563-34-25 (12 722,40 грн), на загальну суму 33 926,40 грн.
Питання щодо скасування арешту майна суд вирішує відповідно до вимог ч.4 ст. 174 КПК України.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Цивільний позов не заявлено, запобіжний захід не обирався.
Керуючись ст.ст. 349, 368-370, 371, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначити їй покарання у вигляді штрафу у дохід держави у розмірі 3000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одну тисячу) грн з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 6 (шість) місяців.
На підставі ч.4 ст. 53 КК України визначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виплату штрафу із розстрочкою (певними частинами) строком на 12 (дванадцять) місяців, із розрахунку 4 250 (чотири тисячі двісті п`ятдесят) гривень кожного місяця, починаючи з дня приведення вироку до виконання.
Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з залученням експертів в розмірі 33 926,40 (тридцять три тисячі дев`ятсот двадцять шість) грн 40 коп.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 19.09.2025 року (справа 496/622125, провадження 1-кс/496/1671/25), накладений із забороною відчуження, розпорядження, але з правом користування на автомобіль марки «Fiat», марки «Punto», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_7 , та перебував у фактичному користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та накладений арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на велосипед марки «Ardis» світлого кольору, який на праві власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Речові докази: 
-автомобіль марки «Fiat», марки «Punto», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , вважати повернутим за належністю власнику - ОСОБА_7 ;
-велосипед марки «Ardis» світлого кольору - повернути власнику ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після проголошення вручити потерпілому, обвинуваченому та прокурору.
Відповідно до ч.15 ст. 615 КПК України суд обмежився проголошенням резолютивної частини вироку з врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Суддя              ОСОБА_1