Справа № 466/643/26 Головуючий у 1 інстанції: Ковальчук О.І. 
Провадження № 33/811/498/26 Доповідач в 2-й інстанції: Головатий В. Я. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2026 року суддя cудової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду Головатий В. Я., за участю ОСОБА_1 , захисника Туза Б. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 05.03.2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, 

встановив:

постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 05.03.2026 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 гривень із позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік. 
Відповідно до постанови суду,  ОСОБА_1 , 19.01.2026 року о 11 год. 35 хв. у м. Львові на вул. Б. Хмельницького, 147 керував транспортним засобом «Audi 80», державний номерний знак « НОМЕР_1 » під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Огляд на визначення стану перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі зі згоди водія, що підтверджується Висновком лікаря 000049 від 23.01.2026 року, чим порушив п. 2.9а ПДР України. 
На зазначену постанову  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а провадження у справі закрити. 
В обґрунтування апеляційної скарги вказує на неповноту судового розгляду. Суд розглянув справу без всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи. 
Заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, вважаю, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.
Висновок суду першої інстанції про те, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суддя дав належну оцінку і навів у постанові, а саме: 
-даними протоколу про адміністративне правопорушення від 23.01.2026 року, який складено у відповідності до ст. 256 КУпАП; 
-висновку щодо результатів медичного огляду, згідно з яким ОСОБА_1 перебував під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;
-відеозаписом з камер спостереження працівників поліції, згідно з яким ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції під час керування транспортним засобом, після виявлення у нього ознак наркотичного сп`яніння на законну вимогу працівників поліції погодився пройти огляд у медичному закладі, за результатами якого він перебував під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
В суді апеляційної інстанції захисник просив застосувати положення ст. 69 КК України за аналогією закону та накласти на ОСОБА_1 лише стягнення у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами.
Аналогія закону застосовується виключно, якщо відповідні суспільні відносини нормативно не врегульовані, тобто існує прогалина у законодавстві.
Однак питання накладення адміністративного стягнення чітко врегульовано главою 4 КУпАП і будь-якої прогалини не існує, як і підстав застосовувати аналогію закону. 
При цьому, суд апеляційної інстанції також враховує безальтернативність санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка передбачає накладення адміністративного стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами.
Враховуючи вищенаведене, вважаю, що суд, відповідно до ст. 252 КУпАП, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та наклав на нього адміністративне стягнення у межах санкції цієї статті, що є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень.
Керуючись ст. 294 КУпАП, 

постановив:

постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 05.03.2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення. 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського
апеляційного суду       Головатий В. Я.