Справа № 473/6711/25

РІШЕННЯ
іменем України

"09" березня 2026 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючої судді Ротар М.М., за участю секретаря судового засідання Ніколаєнко Г.О. 
представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в місті Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,
встановив:

позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 на період його навчання у навчальному закладі Академія прикладних наук менеджменту у м. Варшава Республіка Польща в розмірі частина заробітку щомісячно, починаючи стягнення з дати подачі позову до суду і до закінчення сином навчання. 
Свої вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя мають сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до Свідоцтва про зміну імені, що було видано 13 листопада 2025 року серія НОМЕР_1 , ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 змінив прізвище, по батькові на ОСОБА_4 .
Повнолітній син ОСОБА_4 , є студентом Академії прикладних наук менеджменту у м. Варшаві, факультет менеджменту та технічних наук, за спеціальністю «інформатика» з 01 жовтня 2024 року. Термін закінчення навчання 29 лютого 2028 року. 
Позивач зазначила, що з відповідача стягувалися аліменти на утримання сина, однак у зв`язку з досягненням ним повноліття, виплату аліментів було припинено.
Разом з тим позивач зазначила, що син знаходить на її утриманні, вона сплачує за навчання, проживання, забезпечує сина харчування та іншими необхідними речами для проживання та навчання. В свою чергу син не має можливості самостійно заробляти кошти, оскільки навчається на денній формі навчання та не має змоги працевлаштуватися, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги.
Відповідач є фізично здоровою людиною, є особою працездатного віку, офіційно не працевлаштований. З врахуванням вищевикладеного просила суд позов задовольнити в повному обсязі.
Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 грудня 2025 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 
12.01.2026 року від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнав повністю, зазначив, що не має матеріальної можливості сплачувати аліменти на утримання сина, в той же час позивачка не надала докази потребування такої допомоги сином. З 14.12.2013 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі та має сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуває на обліку у Вознесенській філії Миколаївського обласного центру зайнятості, як такий що шукає роботу, на теперішній час не працює, його сім`я знаходиться у скрутному матеріальному становищі. 
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 на адресу суду надіслав заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати у його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити. 
Суд, вислухавши сторони, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
З матеріалів справи судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області 01 вересня 2009 року був розірваний. (свідоцтво про розірвання шлюбу серія НОМЕР_2 , видане 01 вересня 2009 року)
Від спільного подружнього життя сторони мають сина ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим 08 січня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області. Відповідно до свідоцтва про зміну імені серія НОМЕР_1 , що було видане 13 листопада 2025 року ОСОБА_2 22 грудня 2007 року змінив прізвище та по батькові на ОСОБА_4 , про що було складено актовий запис №2.
На даний час син досяг повноліття та є студентом Академії прикладних наук менеджменту у м. Варшаві, факультет менеджменту та технічних наук, за спеціальністю «інформатика» з 01 жовтня 2024 року. Термін закінчення навчання 29 лютого 2028 року, що підтверджується довідкою, виданою 15.02.2024 року заступником декана факультету Управління та Технічних наук з міжнародних досліджень. (а.с. 14-23) 
Відповідно до ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Згідно ч. 2 ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Частина 3 даної статті визначає, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Згідно п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_4 повністю знаходиться на утриманні матері та на даний час є студентом денної форми навчання, у зв`язку з чим позбавлений можливості працювати та заробляти кошти на оплату навчання, харчування, придбання підручників, одягу, канцелярії, інших джерел доходу не має, тому потребує матеріальної допомоги від батька.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
Тож стягнення із батьків аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Разом з цим, у рішенні Європейського суду від 27.11.1992 року у справі "Олсон проти Швеції" зазначається "що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага».
Особлива увага повинна приділятися найважливішим інтересам дитини, які, за своєю природою та важливістю, мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, ст.8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (Рішення Європейського суду від 07.08.1996 у справі "Йохансен проти Норвегії").
Також, при встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.
Як вбачається з поданого відповідачем відзиву на позовну заяву, відповідач не працює, має на утриманні неповнолітню дитину сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
Згідно із ч. 2 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків.
Визначаючись щодо розміру аліментів, суд враховує взаємний обов`язок батьків по утриманню дитини, а також те, що відповідач доказів надання допомоги сину та неможливості утримувати його суду не надав. Тому суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, витрати пов`язані з навчанням (проїзд до навчального закладу, харчування, забезпечення базовими організаційними речами та приладдям) та обставини, що встановленні судом та мають значення в їх сукупності, зокрема й щодо можливості кожного із батьків надавати допомогу, вважає справедливим встановлення аліментів в розмірі 1/8 частки доходу відповідача щомісячно, починаючи стягнення з моменту звернення до суду (23.12.2025 року) і до закінчення ОСОБА_4 навчання. 
Такий розмір аліментів узгоджується з вищевикладеними приписами законодавства та встановленими обставинами справи. 
Згідно ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Вирішуючи питання судових витрат, суд зазначає наступне.
У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду з даним позовом від сплати судового збору звільнена законом. Таким чином, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути 1331 грн. 20 коп. судового збору.
Згідно з п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 12, 15, 76, 81, 133, 137, 141, 258, 265, 279, 430 ЦПК України, ст. ст. 181, 191, 199, 200 СК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, - задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Вознесенськ Миколаївської області, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженки м. Вознесенськ, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 ) аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/8 частка його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дати звернення до суду, а саме з 23 грудня 2025 року і до закінчення сином навчання, але не більше, ніж до досягнення ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , 23 років. 
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Вознесенськ Миколаївської області, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) в дохід держави 1331 грн. 20 коп. судового збору.
Рішення суду в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду.
Повний текст рішення виготовлено та проголошено 09 березня 2026 року.

Суддя М.М. Ротар