Справа № 420/39114/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 березня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) за результатом якого позивач просить (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 25.02.2026 року): 
визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо ненарахування та невиплати (недоплати) ОСОБА_1 таких сум додаткової винагороди відповідно до Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022:
– за період з 04.01.2025 по 31.01.2025 – 28 064,5 грн.;
зобов`язати відповідача - НОМЕР_3 прикордонний загін ДПС України (військова частина НОМЕР_1 ) - нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачені суми додаткової винагороди:
– за період з 04.01.2025 по 31.01.2025 – 28 064,5 грн.;
стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, пов`язані з розглядом справи, включаючи витрати на правову допомогу у розмірі 15 000 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 25.05.2023 року по сьогоднішній день проходить військову службу у в/ч НОМЕР_1 .
Водночас, з серпня 2023 року позивач брав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебував в районах ведення (здійснення) у період здійснення зазначених заходів та виконував бойові (спеціальні) завдання.
На думку позивача, зважаючи на наявність документів на підтвердження проходження служби, виконання бойових (спеціальних) завдань та участь у заходах з національної безпеки і оборони, йому належить до виплати спірна винагорода у розмірі 100 000 грн за період з 04.01.2025 по 31.01.2025 пропорційно дням участі в бойових діях, а також у розмірі 30 000 грн за період з 04.01.2025 по 31.01.2025 пропорційно дням виконання бойових завдань.
Проте в/ч НОМЕР_1 не виплачено йому спірну додаткову винагороду. Таку бездіяльність позивач вважає протиправною, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.
Позивач просить задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою суду від 28 листопада 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (ст.262 КАС України).
Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого представник просить суд відмовити у задоволенні позову. Так, відповідач зазначив, що на виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію" Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв Постанову № 168, у пункті 1 якої установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Державної прикордонної служби (та деяким іншим передбаченим у постанові категоріям осіб), виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідач зазначив, що Особливості виплати додаткової винагороди, винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду) та порядок і умови виплати одноразової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, які були затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01.09.2023 № 726 (надалі – Особливості).
Відповідно до абзацу другого пункту 4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 28 червня 2023 року № 3161-IХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань, пов`язаних із проходженням військової служби під час дії воєнного стану», пункту 2-1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», з метою визначення особливостей виплати на період воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України Міністерством внутрішніх справ України видано Особливості виплати додаткової винагороди, винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду) та порядок і умови виплати одноразової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01.09.2023 № 726 (надалі – Особливості).
Відповідно до пп.1 п.4 Особливостей, до бойових (спеціальних) завдань у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, виконання яких передбачає виплату додаткової винагороди, визначеної в абзаці четвертому підпункту 1 пункту 2 цих Особливостей, належать такі завдання, що виконуються відповідно до бойових наказів (розпоряджень) військовослужбовцями включеними до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави з організації та ведення військового спостереження за тимчасово окупованою територією України, територією держави-агресора, Республіки Білорусь, Придністровського регіону Республіки Молдова, акваторіями Чорного та ІНФОРМАЦІЯ_3 , відділами прикордонної служби, прикордонними заставами, прикордонними комендатурами швидкого реагування (у тому числі зведеними органами та підрозділами) на ділянках відповідальності органів Держприкордонслужби (у районах виконання ними завдань).
Отже, в спірні періоди 01.09.2023 по 01.11.2025 позивачу відповідачем нараховувалась та виплачувалась додаткова винагорода, передбачена Постановою та Особливостями відповідно до чинного законодавства, яке діяло у відповідні строки.
Позивачем подано відповідь на відзив, в якій позивач наполягав на задоволенні позовних вимог.
Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини. 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , проходить військову службу відповідно до довідки №08/1581 від 06 листопада 2025 року, за призовом під час мобілізації , на особливий період, згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію», у військовій частині НОМЕР_5 .Ізмаїл Державної прикордонної служби України з 25 травня 2023 року (наказ командира частини від 03.08.2023 №416-ОС).
Відповідно до витягу з наказу №416-ОС «Про особовий склад» від 03 серпня 2023 року прийняти на військову службу за контрактом осіб сержантського і старшинського складу та присвоїти первинне військове звання сержантського та старшинського складу «молодший сержант».
З 29 березня 2024 року вибув на навчання та 29 квітня 2024 року прибув з навчання з Чеської Республіки на підставі витягів з наказів №186-ВВ та №259-ВВ.
Відповідно до витягу з наказу №14-ВВ від 08 січня 2025 року солдат ОСОБА_1 був відряджений до НОМЕР_6 прикордонного загону Державної прикордонної служби ( АДРЕСА_3 ), з метою виконання бойових завдань з 08 січня 2025 року.
18 липня 2025 року прибув з відрядження відповідно до витягу з наказу №328-ВВ.
Відповідно до архівних відомостей щодо ОСОБА_1 , позивачу була нарахована додаткова грошова винагорода:
1.Одноразова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України №419 від 12.04.2024 (70000,00 грн):
-квітень 2025 року – 70000,00 грн;
-червень 2025 року – 70000,00 грн;
-липень 2025 року – 70000,00 грн.
2.Додаткова винагорода за безпосередню участь у бойових діях (100000,00 грн):
-листопад 2023 року – 9677,42 грн;
-грудень 2023 року – 100000,00 грн;
-січень 2024 року – 100000,00 грн;
-лютий 2024 року – 41935,48 грн;
-березень 2025 року – 77534,56 грн.;
-квітень 2025 року - 38709,68 грн.;
-травень 2025 року – 63333,33 грн.;
- червень 2025 року - 58064,52 грн.;
- липень 2025 року – 73333,33 грн.;
3.Додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 (30000,00 грн):
-вересень 2023 року – 28064,52 грн;
-жовтень 2023 року – 30000,00 грн;
-листопад 2023 року – 27096,77 грн;
-лютий 2024 року – 5806,45 грн;
-березень 2024 року – 12413,79 грн;
-квітень 2024 року – 25161,29 грн;
-червень 2024 року – 17419.35 грн;
-липень 2024 року – 7000,00 грн;
-серпень 2024 року – 24193,55 грн;
-вересень 2024 року – 30000,00 грн;
-жовтень 2024 року – 30000,00 грн;
-листопад 2024 року – 15483.87 грн;
-грудень 2024 року – 13000,00 грн;
-січень 2025 року – 9677,42 грн;
-березень 2025 року – 28029.96 грн;
-квітень 2025 року – 18387,10 грн;
-травень 2025 року – 11000,00 грн;
-червень 2025 року – 12580,65 грн;
-липень 2025 року – 8000,00 грн;
-серпень 2025 року – 16451,61 грн;
-вересень 2025 року – 11612,90 грн;
-жовтень 2025 року – 14000,00 грн.
-листопад 2025 року – 11612,90 грн.
-грудень 2025 року – 18000,00 грн.
Так, вважаючи що відповідачем протиправно не виплачено йому в повній мірі винагороду у розмірі 100 000 грн за період з 04.01.2025 по 31.01.2025 пропорційно дням участі в бойових діях, а також у розмірі 30 000 грн за період з 04.01.2025 по 31.01.2025 пропорційно дням виконання бойових завдань, позивач звернувся до суду.
Надаючи юридичну оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.
Правові основи організації та діяльності Державної прикордонної служби України, її загальну структуру, чисельність, функції та повноваження визначає Закону України «Про Державну прикордонну службу України».
Згідно з ч.1 цього Закону, на Державну прикордонну службу України покладаються завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону та охорони суверенних прав України в її прилеглій зоні та виключній (морській) економічній зоні.
Відповідно до ч.1 ст.14 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», до особового складу Державної прикордонної служби України входять військовослужбовці та працівники Державної прикордонної служби України.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначає Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Згідно з ч.2 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
За правилом ч.4 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України прийнята постанова від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168).
Пунктом 1 Постанови №168 (у редакції із чинній на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Постанову №168 доповнено пунктом 2-1 згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 793 від 07.07.2022 - застосовується з 24 лютого 2022 року.
Пунктом 2-1 Постанови №168 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 43 від 20.01.2023) установлено, що керівники відповідних міністерств та державних органів визначають порядок і умови виплати додаткової винагороди, одноразової грошової допомоги, розміри виплати додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень.
З метою виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (із змінами) та з метою врегулювання виплат військовослужбовцям Державної прикордонної служби України Адміністрацією Державної прикордонної служби України було видано наказ від 31.03.2022 №164-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168» (далі - Наказ №164).
Пунктом 1 Наказу №164-АГ визначалось, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Державної прикордонної служби, які проходять військову службу в органах охорони державного кордону (прикордонних загонах) виплачується додаткова винагорода (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірі 30000 гривень, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Відповідно до пункту 2-1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану та з метою визначення порядку та умов виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 26 січня 2023 року № 36 затверджений Порядок та умови виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (далі - Порядок №36), який набув чинності 01.02.2023 року, а втратив чинність 05.09.2023.
05.09.2023 набув чинності наказ Міністерства внутрішніх справ України від 01 вересня 2023 року № 726, яким затверджені Особливості виплати на період воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (надалі - Наказ №726).
Відповідно до абз.4 пп.1 п.2 Наказу № 726 додаткова винагорода на період воєнного стану виплачується у розмірі 30000 гривень військовослужбовцям, які здійснюють бойові (спеціальні) завдання в період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань.
Згідно пп.1 п.2 Наказу №726 на період воєнного стану додаткова винагорода виплачується: у розмірі 100 000 гривень військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України (далі - бойові дії або заходи), перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах.
Пунктом 3 Наказу №726 визначено, що до безпосередньої участі в бойових діях або заходах, здійснення яких передбачає виплату додаткової винагороди, зазначеної в підпункті 1 пункту 2 цих Особливостей, належить виконання військовослужбовцями завдань:
1) безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора:
на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань органом (підрозділом, у тому числі зведеним) Держприкордонслужби першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно;
з відбиття збройного нападу (вогневого ураження) на об`єкти, що охороняються (у тому числі бойові позиції, блокпости, контрольно-пропускні пункти, спостережні пункти), звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою за умови безпосереднього зіткнення з противником або нанесення руйнувань чи пошкоджень цим об`єктам під час збройного нападу (вогневого ураження);
з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб) в умовах безпосереднього зіткнення або взаємного вогневого контакту з противником;
з вогневого ураження виявлених повітряних цілей;
з ведення повітряного бою, а також заходів з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту або польотів, пов`язаних з вогневим ураженням противника;
з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів у місцях виконання завдань за призначенням;
з усебічного забезпечення органів Держприкордонслужби або їх підрозділів (у тому числі зведених), які виконують завдання у складі органів військового управління, військової частини (підрозділів), угруповань військ, інших складових сил оборони, за умови вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником;
з контррозвідувального забезпечення, що здійснюється органами Держприкордонслужби, які виконують бойові (спеціальні) завдання в умовах безпосереднього зіткнення з противником, а також проведення оперативно-розшукових і контррозвідувальних заходів, негласних слідчих (розшукових) дій в умовах безпосереднього зіткнення з противником;
2) з вогневого ураження повітряних, морських цілей противника, з бойового чергування та інших завдань екіпажів кораблів, катерів, суден забезпечення Держприкордонслужби в морській та річковій акваторіях, поєднаних з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником, а також виконання бойових завдань з пошуку (тралення) та знешкодження (знищення) мін, вибухонебезпечних предметів у районах здійснення заходів, у тому числі поза районами ведення воєнних (бойових) дій.
Відповідно до п.8 Наказу №726, документами, що підтверджують безпосередню участь військовослужбовців у бойових діях або заходах та здійснення бойових (спеціальних) завдань у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, є: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (службово-бойових дій, вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал, журнал ведення оперативної обстановки) або бойове донесення, або постова відомість під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад, чи копії або витяги з них; рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військового звання, прізвища, власного імені та по батькові (за наявності), району участі військовослужбовця в діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, кількості днів участі в бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Отже, умовами виплати на період воєнного стану військовослужбовцям, у т.ч. Держприкордонслужби, додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, у розмірі до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, є:
безпосередня участь у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії,
перебування безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених цих заходів.
При цьому, підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, що дає підстави для виплати додаткової винагороди у розмірі, збільшеному до 100000 грн., здійснюється на підставі відповідних документів, що передбачені вищенаведеними нормативно-правовими актами, тобто: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (службово-бойових дій, вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал, журнал ведення оперативної обстановки) або бойове донесення, або постова відомість під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад, чи копії або витяги з них; рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах.
У даній справі спірним питанням є нарахування позивачу додаткової винагороди за період з 04.01.2025 по 31.01.2025 у розмірі 30000,00 грн та з 04.01.2025 по 31.01.2025 у розмірі 100000,00 грн.
Так, з аналізу процитованих норм слід дійти висновку, що додаткова винагорода нараховується пропорційно часу, протягом якого виконувались бойові (спеціальні) завдання, а відповідне документальне підтвердження є обов`язковою умовою для отримання вказаної виплати.
Наказ №726 чітко регламентує, що додаткова винагорода виплачується за виконання конкретних бойових (спеціальних) завдань, що документально підтверджуються. У ситуації, коли позивач перебував у складі підрозділу, але конкретні бойові (спеціальні) завдання ним особисто не виконувались, підстави для нарахування виплати відсутні.
Так в січні 2025 року було щодо ОСОБА_1 було видано БР Головнокомандувача Збройних Сил України №26599т від 30.12.2024; БР командира 21 омбр №409/100/134 гриф від 10.01.2025; БР командира 21 омбр №409/100/176 гриф від 13.01.2025; БР командира 21 омбр №409/100/181 гриф від 14.01.2025; БР командира 21 омбр №409/100/186 гриф від 15.01.2025; БР командира 21 омбр №409/100/195 гриф від 16.01.2025; БР командира 21 омбр №409/100/209 гриф від 17.01.2025; БР з ППО 21 омбр № 407/100/211 гриф від 17.01.2025; БР командира 21 омбр №409/100/227 гриф від 18.01.2025; БР командира 21 омбр №409/100/240 гриф від 19.01.2025; БР командира 21 омбр №409/100/241 гриф від 19.01.2025; БР командира 21 омбр №409/100/253 гриф від 20.01.2025; БР командира 21 омбр №409/100/262 гриф від 21.01.2025; БР командувача УВ «Курськ» №1/к/507т/БР від 22.01.2025; Розпорядження з радіоелектронної боротьби 21 омбр №194/41 гриф від 22.01.2025 року; БР командира 21 омбр №409/100/272 гриф від 22.01.2025; БР командира 21 омбр №409/100/280 гриф від 23.01.2025; БР командира 21 омбр №409/100/287 гриф від 24.01.2025; БР командира 21 омбр №409/100/290 гриф від 24.01.2025; БР командира 1 бмп 36 обрмп №155/30/гриф від 25.01.2025; БР командира 1 бмп 36 обрмп №161/30/гриф від 25.01.2025; БР командира 1 бмп 36 обрмп №168/30/гриф від 25.01.2025; БР командира 1 бмп 36 обрмп №173/30/гриф від 26.01.2025; БР командира 1 бмп 36 обрмп №189/30/гриф від 27.01.2025; БР командира 1 бмп 36 обрмп №203/30/гриф від 28.01.2025; БР командира 1 бмп 36 обрмп №219/30/гриф від 29.01.2025; БР командира 1 бмп 36 обрмп №1/157/гриф від 30.01.2025; БР командира 1 бмп 36 обрмп №16/157/ гриф від 31.01.2025; Журнал бойових дій прикордонної комендатури швидкого реагування ІНФОРМАЦІЯ_4 інв.№1 (гриф) від 04.01.2025, інв.№2 (гриф) від 04.01.2025.
Проте в лютому 2025 року позивачу виплати додаткової винагороди за січень 2025 року не здійснювалось.
З огляду на зазначений порядок, аналіз рапортів, долучених відповідачем 02.02.2026, у зіставленні з архівними відомостями свідчить про те, що суми, зазначені у рапортах за період 04.01.2025– 31.01.2025 (Рапорт за період 04.01.2025-31.01.2025, 30 000/31*19 = 18387,09грн. та 100 000/31*3=9677,41 грн., що разом становить 28064,50 грн), у відповідному періоді виплати не відображені, що підтверджує факт їх ненарахування та невиплати позивачу.
Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо ненарахування та невиплати (невиплати) ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 за період з 04.01.2025 по 31.01.2025 у розмірі 28064,50 грн. та зобов`язання військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачені суми додаткової винагороди відповідно до Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 за період з 04.01.2025 по 31.01.2025 у розмірі 28 064,5 грн.
Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.
Частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивач просить суд стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00грн.
В обґрунтування понесення вказаних витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00грн. представником позивача вказано, що вартість послуг адвоката визначається з розрахунку 3 000,00 грн за одну годину роботи , що було узгоджено сторонами в договорі про надання правничої допомоги №68-09/25 від 13.09.2025 року та включає зокрема такі види правової допомоги:
- юридична консультація щодо права позивача на отримання додаткової винагороди відповідно до Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022, аналіз документів та обставин справи – 1 година - 3 000,00 грн;
- підготовка та складання адвокатського запиту № 37-09/25 від 05.11.2025 до військової частини НОМЕР_1 - 1 година - 3 000,00 грн;
- підготовка та написання позовної заяви - 3 години - 9 000,00 грн;
- підготовка уточненої позовної заяви у зв`язку з долученням відповідачем нових доказів – 1 година - 3 000,00 грн.
Загальний розмір витрат на правничу допомогу на момент подання уточненої позовної заяви складає 15 000,00 грн.
Відповідно до статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Пунктом 1 ч.3 ст. 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Згідно з ч. 3 ст.134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката, виходячи із положень ч.5 ст.134 КАС, має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч.6 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (с.7 ст. 134 КАС України).
Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" від 5 липня 2012 року № 5076-VI, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Суд також має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес тощо.
Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц).
Враховуючи вищевикладене, суд, з урахуванням категорії та складності справи, вважає, що розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 15000,00 грн. є необґрунтованим та завищеним.
З урахуванням зазначеного, характеру спірних правовідносин, складності справи, обсягу доказів у справі, а також те, що розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, суд вважає за можливе зменшити розмір таких витрат до 5000,00 грн. та саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу є пропорційним до предмета спору.
Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,- задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо ненарахування та невиплати (невиплати) ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 за період з 04.01.2025 по 31.01.2025 у розмірі 28064,50 грн
Зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) недоплачені суми додаткової винагороди відповідно до Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 за період з 04.01.2025 по 31.01.2025 у розмірі 28 064,5 грн.
Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. (п`ять тисяч гривень).
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів в порядку приписів ст.295 КАС України.
Рішення набирає законної сили згідно з приписами ст.255 КАС України. 

Суддя К.С. Єфіменко