Справа № 466/1041/26
Провадження № 1-кп/466/562/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2026 року м.Львів
Шевченківський районний суд м. Львова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 
захисника ОСОБА_4 
обвинуваченого ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026141380000019 від 08.01.2026, про обвинувачення 
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Соснівнка, Червоноградського району, Львівської області, громадянина України, українця, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 350 України,-
у с т а н о в и в:
Досудовим розслідуванням встановлено, що Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. з 24.02.2022 строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався і діяв станом на 07.01.2026.
Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженим Законом України № 2105-1X від 03.03.2022 в Україні оголошено проведення загальної мобілізації протягом 90 діб, який неодноразово продовжувався і діяв станом на 07.01.2026.
Згідно із ст. 49 Порядку проведення призову громадян на військову під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України 16.05.2024 за № 560, у період проведення мобілізації (крім цільової) уповноважені представники територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейські, а також представники Держприкордонслужби мають право вимагати у громадян чоловічої статі віком 18 до 60 років військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі) разом з документом, що посвідчує особу.
Відповідно до ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в редакції від 01.01.2025 у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.
19.01.2024, згідно з наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) № 21 від 19.01.2024 солдата ОСОБА_6 призначено на посаду стрільця-санітара 2 взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , зараховано до списків особового складу з 20.01.2024 на всі види забезпечення та визнано таким, що справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків.
Таким чином, солдат ОСОБА_6 , починаючи з 20.01.2024 у відповідності до ч. 3 ст. 18 КК України є службовою особою, яка обіймає посаду стрільця-санітара 2 взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 пов`язану із виконанням організаційно-розпорядчих функцій.
Відповідно до витягу з наказу ІНФОРМАЦІЯ_4 (про проведення заходів з оповіщення громадян на території відповідальності) № 13 від 06.01.2026, солдат ОСОБА_6 , старший солдат ОСОБА_7 , старший солдат ОСОБА_8 та солдат ОСОБА_9 призначені для оповіщення військовозобов`язаних на території Шептицького району Львівської області.
Солдат ОСОБА_6 стрілець-санітар 2-го відділення хорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 , є представником влади - службовою особою, який відповідно до своїх функціональних обов`язків наділений спеціальними повноваженнями щодо проведення перевірки військово- облікового документа (військово-облікового документа в електронній формі) у осіб чоловічої статі віком від 18 до 60 років, вручення повісток військовозобов' язаним.
Так, 07.01.2026, близько 22:50 год., солдат ОСОБА_6 , старший солдат ОСОБА_7 , старший солдат ОСОБА_8 та солдат ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , призначені для оповіщення військовозобов`язаних на території Шептицького району Львівської області, доставили для проходження ВЛК ОСОБА_5 , у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 , що за адресою: АДРЕСА_2 , де ОСОБА_5 , маючи при собі складний ніж, діючи з прямим умислом, спрямованим на спричинення тілесних ушкоджень, з метою припинення службової діяльності стрільця взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 , який виконував свої функціональні обов`язки, визначені ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 № 7 від 07.01.2026, а саме здійснював оповіщення військовозобов`язаних під час мобілізації та їх супровід, перебував у форменому одязі із відповідними знаками розрізнення та діяв у межах своїх повноважень, наніс удар лезом ножа в область кисті лівої руки ОСОБА_6 , внаслідок чого останній отримав ушкодження у виді різаної рани ділянки лівого променево-зап`ястного суглоба, які відносяться до легкого тілесного ушкодження.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 350 КК України - умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження службовій особі, у зв`язку з її службовою діяльністю. 
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину свою у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю та суду пояснив, що дійсно 07.01.2026, близько 22:50 год., у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 , що за адресою: АДРЕСА_2 , з метою уникнення призову на військову службу, наніс удар лезом ножа в область кисті лівої руки солдату ОСОБА_6 , стрільцю-санітару 2-го відділення хорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненому щиро розкаюється.

Враховуючи те, що обвинувачений не заперечував фактичні обставини та судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, переконавшись у добровільності та істинності його позиції, суд, роз”яснивши всім учасникам судового провадження правові наслідки ч.3 ст. 349 КПК України та отримавши на це їх згоду, визнав недоцільним дослідження інших доказів у справі, обмежився допитом обвинуваченого та оголошенням характеризуючих матеріалів.
Крім повного визнання обвинуваченим своєї винуватості, його вина у вчиненні кримінального правопорушення повністю і об`єктивно стверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження.
Оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю, його дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст.350 КК України, оскільки він умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження службовій особі, у зв`язку з її службовою діяльністю.
Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
У той же час згідно зі ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Згідно з п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2015 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.
У справі №205/7091/16-к від 17.10.2019 ВС розтлумачив судову дискрецію у кримінальному судочинстві та звернув увагу на міжнародно-правове регулювання зазначеного інституту. Так, поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду, принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує тяжкість та обставини вчинення кримінального правопорушення, характер такого правопорушення, а також враховуючи особу винного, який повністю визнав свою вину та щиро розкаявся, не притягався до кримінальної відповідальності, відсутність обставин, які обтяжують покарання, та вважає, що йому слід обрати покарання в межах санкції статті яка йому інкримінована, у виді обмеження, із застосуванням ст.75 КК України, з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків у відповідності до вимог ст. 76 КК України.
Суд вважає, що саме таке покарання відповідатиме загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст.65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів. 
Заходи забезпечення кримінального провадження слід вирішити відповідно до статті 174 КПК України. 
Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до статті 100 КПК України, про що зазначити в резолютивній частині цього вироку.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 , у вигляді застави до вступу вироку в законну силу залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 373, 374, 615 КПК України, суд, -
у х в а л и в:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.350 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки. 
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 :
-систематично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця перебування; 
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Львова від 08.01.2026 (справа № 466/57/26; 1-кс/466/81/26) - скасувати.
Речові докази :
- Складений ніж з металу чорного та сірого кольору із слідами РБК, який поміщено в картонну коробку та зафіксовано стяжками; -Змиви РБК із підлоги площадки сходової клітки, які поміщено паперовий конверт НПУ коричневого кольору із роз`яснювальними надписами слідчого та понятих; -Змиви РБК із ручки вхідних дверей в приміщенні №1 (ззовні), які поміщено паперовий конверт НПУ коричневого кольору із роз`яснювальними надписами слідчого та понятих; -Змиви РБК із ручки вхідних дверей в приміщенні №1(з середини), які поміщено паперовий конверт НПУ коричневого кольору із роз`яснювальними надписами слідчого та понятих; - Змиви РБК із підлоги в приміщенні №1, які поміщено паперовий конверт НПУ коричневого кольору із роз`яснювальними надписами слідчого та понятих; -Змиви РБК із ручки вікна в приміщенні №1, які поміщено паперовий конверт НПУ коричневого кольору із роз`яснювальними надписами слідчого та понятих; - Змиви РБК із підвіконника в приміщенні №1, які поміщено паперовий конверт НПУ коричневого кольору із роз`яснювальними надписами слідчого та понятих; -Змиви РБК із рами створки вікна в приміщенні №1, які поміщено паперовий конверт НПУ коричневого кольору із роз`яснювальними надписами слідчого та понятих; -Змиви РБК із перехідних дверей із приміщення №1 в кабінет «2 Фельдшер Секретар ВЛК», які поміщено паперовий конверт НПУ коричневого кольору із роз`яснювальними надписами слідчого та понятих; -Змиви РБК із перехідних дверей із приміщення №1 в коридор, які поміщено паперовий конверт НПУ коричневого кольору із роз`яснювальними надписами слідчого та понятих; -Змиви РБК із підлоги в приміщені кімнати № 2, які поміщено паперовий конверт НПУ коричневого кольору із роз`яснювальними надписами слідчого та понятих, які згідно постанови про визнання предмета речовим доказом від 08.01.2026 визнано речовим доказом та зберігається при матеріалах кримінального провадження №12026141380000019 від 08.01.2026 – знищити. 
Запобіжний захід ОСОБА_5 , у вигляді застави до вступу вироку в законну силу залишити без змін.
Після набрання вироком законної сили, відповідно до вимог ст.182 КПК України, повернути заставодавцю ОСОБА_10 , заставу в розмірі 16 640,00 грн. (шістнадцять тисяч шістсот сорок гривень), внесену на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 08.01.2026 року по справі №466/57/26, на депозитний рахунок Територіального управління державної судової адміністрації України у Львівській області UA 598201720355219002000000757, ЄДРПОУ 26306742, відкритий у Державній казначейській службі України 12.09.2024 року.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

  Суддя	  	 ОСОБА_1