Провадження № 2/641/411/2026 	Справа № 645/4110/25 	

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
02 квітня 2026 року м. Харків

Слобідський районний суд міста Харкова в складі:
головуючого - судді Музиченко В.О.
за участю секретаря - Микитюк В.П.,
розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2  до Обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив «Лада-94-2» про усунення перешкод у користуванні гаражним приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі, від імені та в інтересах яких діє представник адвокат Ніколаєв В.О., звернулись до суду з позовом, у якому просять суд зобов`язати Обслуговуючий кооператив «Гаражний кооператив «ЛАДА-94-2» усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження гаражним приміщенням (гаражним боксом) № НОМЕР_1 в літ. «Г-1», загальною площею 47,2 квадратних метри, індексний номер об`єкта нерухомого майна 8030669, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони вчиняти будь-які дії, спрямовані на перешкоджання або обмеження вільного безоплатного доступу позивачам та будь-якого визначеного ними транспортного засобу до зазначеного гаражного приміщення, судові витрати по справі просили покласти на відповідача. 
В обґрунтування позову зазначив, що ОСОБА_1 є власником гаражного боксу № НОМЕР_1 в літ.»Г-1» загальною площею 47,2 кв.м, індексний номер об`єкту нерухомого майна 8030669, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , також вказаним приміщенням користується син власника – ОСОБА_2 . Це гаражне приміщення розташоване на території, яка також використовується Обслуговуючим кооперативом «Гаражний кооператив «ЛАДА-94-2». Починаючи з 2021 рок члени ОК «Гаражний кооператив «ЛАДА-94-2» почали в різний спосіб перешкоджати позивачам мирно користуватися гаражним приміщенням, шляхом встановлення шлагбауму та невидачі від нього ключів з метою недопущення в`їзду автомобіля до гаражу. Шляхом застосування фізичної сили, шляхом паркування автомобілів або розташування різноманітних предметів, таких як бетонні блоки для створення перешкод у доступі до гаражу. З приводу перешкоджання доступі до гаражного приміщенням з боку відповідача, позивачі неодноразово зверталися до органів національної поліції. Керівник відповідача мотивує створення ним перешкод позивачам необхідністю вчинення на них відповідного тиску для стягнення таким чином боргу, також виключенням ОСОБА_1 з членів кооперативу в зв`язку з наявною заборгованістю. Вважаю створення таких перешкод незаконними та неправомірним діями, оскільки відповідач перешкоджає власникові у здійсненні ним права на майно, яке кооперативу не належить. В зв`язку з чим, вони вимушені звернутись до суду з відповідним позовом.
Ухвалою Немишлянського районного суду м. Харкова від 27.06.2025 року матеріали справи передані за підсудністю до Слобідського районного суду м. Харкова.
Ухвалою Слобідського районного суду міста Харкова від 31.07.2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Слобідського районного суду міста Харкова від 10.11.2025 року закрито підготовче провадження у справі.
Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні підтримав в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомив, правом на подання відзиву не скористався.
За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
У відповідності до ч. 2 ст.247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.
ОСОБА_1 на Свідоцтва про право власності індексний номер 8030669 від 15.08.2013 року належить гаражний бокс № НОМЕР_1 в літ. Г-1 по АДРЕСА_1 , площею 47,2 кв.м. 
Належність на праві власності ОСОБА_1 вказаного гаражного боксу також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.
ОСОБА_1 09.10.2024 року надав довіреність ОСОБА_2 на користування та розпорядження (у тому числі продати за ціною та мовах на власний розсуд) належний йому на праві приватної власності гаражний бокс № НОМЕР_1 , площею 47,2 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Довіреність посвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Алієвою М.І., реєстровий номер № 2733.
За адвокатський запит, Начальником Відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області надано відповідь від 27.03.2025 року, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звертався з заявами до ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області з приводу перешкоджання йому в користуванні гаражним боксом. Зазначені заяви розглядались сектором превенції та були зареєстровані до ІКС ІПНП ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області ЄО № 25626 від 01.12.2021, ЄО № 25698 від 02.12.2021 та списано до справи В-13273, ЄО № 2196 від 02.02.2022 та списано до справи В-2486, ЄО № 14474 від 26.09.2024 та списано до справи В-8947, № 14674 від 30.09.2024 та списано до справи В-910. 
Довідкою дільничного офіцера поліції сектору превенції ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області від 22.12.2021 р. за розглядом матеріалів ЖЄО № 25626 від 01.12.2021 р.№ 25698 від 02.12.2021 р. встановлено, що до поліції надійшла заява ОСОБА_2 про те, що за адресою: АДРЕСА_2 гаражний кооператив «Лада 94» нібито за вищевказаною адресою, правлінні гаражного кооперативу встановили незаконно шлагбаум, чим перешкоджають під`їзд до гаражу. Під час розгляду матеріалу була встановлено, що дана подія відноситься до цивільно-правових відносин, тому заявникові рекомендовано звернутись до суду. 
Довідкою дільничного офіцера поліції сектору превенції ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області від 10.10.2024 р. за розглядом матеріалів ЖЄО № 14474 від 26.09.2024 р. встановлено, що до поліції надійшла заява ОСОБА_2 про те, що за адресою: АДРЕСА_1 у гаражному кооперативі він не може заїхати до гаражу, оскільки голова ОК ГК Лада-94-2 ОСОБА_3 встановив електро шлагбаум до заїзду в кооператив, чим обмежив доступ до його гаражу. В ході проведених заходів був опитаний ОСОБА_3 , який пояснив, що ОСОБА_2 не є членом гаражного кооперативу в зв`язку з цим у нього немає картки для відкриття електро шлагбаума. Під час розгляду матеріалу була встановлено, що дана подія відноситься до цивільно-правових відносин, тому заявникові рекомендовано звернутись до суду. 
Довідкою дільничного офіцера поліції сектору превенції ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області від 23.10.2024 р. за розглядом матеріалів ЖЄО № 14674 від 30.09.2024 р. встановлено, що до поліції надійшла заява ОСОБА_2 про те, що за адресою: АДРЕСА_3 у гаражному кооперативі він не може заїхати до гаражу, оскільки голова ОК ГК Лада-94-2 ОСОБА_3 встановив електро шлагбаум до заїзду в кооператив, чим обмежив доступ до його гаражу. В ході проведених заходів був опитаний ОСОБА_3 , який пояснив, що ОСОБА_2 не є членом гаражного кооперативу в зв`язку з цим у нього немає картки для відкриття електро шлагбаума. Під час розгляду матеріалу була встановлено, що дана подія відноситься до цивільно-правових відносин, тому заявникові рекомендовано звернутись до суду. 
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.
Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. 
Відповідно до ст. 191 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно із ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. 
Положеннями ч.1 ст.317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. 
Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. 
Згідно з частиною першою статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Результат аналізу наведених норм прав дає підстави для висновку про те, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у розпорядженні власністю (негаторний позов).
Відповідно до статей 391, 396 Цивільного кодексу України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
У постанові Верховного Суду від 28.11.2022 у справі № 910/4426/19, вбачається, що у розумінні приписів статті 391 Цивільного кодексу України право власності може бути також порушене без безпосереднього вилучення майна у власника. Власник у цьому випадку має право вимагати захисту свого права і від особи, яка перешкоджає його користуванню та розпорядженню своїм майном, тобто може звертатися до суду з негаторним позовом. Звернутися з негаторним позовом може власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ, щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю. Підставою для подання негаторного позову є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Однією з умов подання такого позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном.
Тотожні правові позиції викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 924/1220/17, постановах Верховного Суду від 21.01.2025 у справі № 910/19845/23, на які посилається Скаржник.
Верховний Суд постанові від 15.11.2022 у справі № 914/917/21, на яку звертає увагу Скаржник, зазначив, що у розумінні норм статті 391 Цивільного кодексу України право власності може бути порушене без безпосереднього вилучення майна у власника. Власник у цьому випадку має право вимагати захисту свого права і від особи, яка перешкоджає його користуванню та розпорядженню своїм майном, тобто може звертатися до суду з негаторним позовом.
Негаторний позов подається у випадках, коли власник або титульний володілець (в тому числі орендар) має своє майно у володінні, але дії інших осіб перешкоджають йому вільно його використовувати або розпоряджатися ним. Характерною ознакою негаторного позову є його спрямованість на захист права від порушень, не пов`язаних з позбавленням володіння майном, а саме у разі протиправного вчинення іншою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження та користування належним йому майном.
Отже, в аспекті захисту прав позивачів предмет негаторного позову становить вимога володіючих майном позивачів до інших осіб про усунення порушень їх прав, що перешкоджають їм належним чином користуватися цим майном тим чи іншим способом.
При цьому для задоволення вимог достатньо встановити факт об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні ними своїх правомочностей.
З огляду на викладене умовами для задоволення негаторного позову є сукупність таких обставин: майно знаходиться у власника або титульного володільця; інша особа заважає користуванню, розпорядженню цим майном; для створення таких перешкод немає правомірних підстав (припису закону, договору між власником та іншою особою тощо); у позові має бути чітко та конкретно визначено дії, які повинен здійснити відповідач щодо усунення порушень права власника (володільця).
Поряд з цим слід зазначити, що Верховний Суд неодноразово, зокрема у постановах від 30.07.2019 у справі № 926/3881/17, від 27.03.2024 у справі № 907/66/23 (щодо неврахування змісту яких вказує Позивач при зверненні з касаційною скаргою), від 13.10.2021 у справі № 910/18952/20, від 17.04.2018 у справі № 924/623/16, від 29.08.2019 у справі № 910/551/18, на які акцентує Скаржник, від 17.04.2018 у справі № 924/623/16, від 30.07.2019 у справі № 926/3881/17, від 29.08.2019 у справі № 910/551/18, від 17.09.2024 у справі № 917/827/22 тощо, зазначав, що звернутися з передбаченим наведеною нормою негаторним позовом може власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ, щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем може бути лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю.
Отже, у розумінні наведених правових висновків під поняттям "власник" у контексті застосування статті 391 Цивільного кодексу України слід розуміти не лише безпосереднього власника речі, а й титульного володільця, який здійснює фактичне володіння нею на правомірних підставах.
Судом встановлено, що позивачами вживались заходи щодо усунення перешкод у належному на праві власності майном, шляхом звернення до поліції. З матеріалів перевірки встановлено, що відповідачем на території гаражного кооперативу встановлено електронний шлагбаум, що перешкоджає позивачам потрапити до належного їм на праві власності гаражного боксу.
У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно зі статтями 77, 79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (див. пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
Судом встановлено, що гаражний бокс № НОМЕР_1 в літ Г-1 розташований за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває у власності позивача ОСОБА_1 , однак в повній мірі реалізувати своє право, зокрема такі його складові як право користування, позивач не має можливості, оскільки гараж знаходиться на території ОК «Гаражний кооператив «ЛАДА-94-2» керівництво якого обмежило вільний доступ позивачів до гаражного боксу, шляхом встановлення електричного шлагбауму. За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідачем не спростовано право позивачів на спірне нерухоме майно, і таке право є дійсним дотепер, враховуючи, що у позивачів є об`єктивні складнощі та перешкоди в отриманні доступу до належного їм гаражу, а можливість усунення цих складнощів та перешкод залежить від саме відповідача, суд приходить до висновку про правомірність, обґрунтованість та доведеність заявлених позовних вимог, а отже і необхідність їх задоволення в повному обсязі.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України.
На підставі викладеного та керуючись 12,81,89,141, 263, 265, 279, 280-283 ЦПК України,

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2  до Обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив «Лада-94-2» про усунення перешкод у користуванні гаражним приміщенням – задовольнити. 
Зобов`язати Обслуговуючий кооператив «Гаражний кооператив «ЛАДА-94-2» усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження гаражним приміщенням (гаражним боксом) № НОМЕР_1 в літ. «Г-1», загальною площею 47,2 квадратних метри, індексний номер об`єкта нерухомого майна 8030669, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони вчиняти будь-які дії, спрямовані на перешкоджання або обмеження вільного безоплатного доступу позивачам та будь-якого визначеного ними транспортного засобу до зазначеного гаражного приміщення. 
Стягнути з Обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив «ЛАДА-94-2» на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.
Стягнути з Обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив «ЛАДА-94-2» на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, а якщо апеляційну скаргу подано- після закінчення апеляційного провадження.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення, а у разі його ухвалення за відсутності учасників справи- в той же строк з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо судового рішення за веб - адресою: http://reyestr.court.gov.ua/.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 .
Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 .
Відповідач: Обслуговуючий кооператив «Гаражний кооператив «Лада-94-2», код ЄДРПОУ: 38630713, адреса: м. Харків, вул. Каденюка, 9/3 кв. 34.

Повний текст судового рішення складений 06.04.2026 року.

Суддя В.О.Музиченко