202/479/26
1-кп/202/952/2026
ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2026 року  Індустріальний районний суд м. Дніпра у складі:

головуючого – судді ОСОБА_1 
за участю секретаря ОСОБА_2 

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро кримінальне провадження № 12025042210001628 від 20.10.2025 року за обвинуваченням: 
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Любашівка Любашівського району Одеської області, громадянина України, пенсіонера, який має повну вищу освіту, одруженого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,- 

за участю сторін кримінального провадження
прокурора ОСОБА_4 
обвинуваченого 

ОСОБА_3 обвинувачення, яке пред`явлено особі і визнане Судом доведеним
19.10.2025 о 17 годині 50 хвилин, водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем «Renault Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію належить ОСОБА_5 , рухався в Індустріальному районі міста Дніпра, по вулиці Старочумацькій з боку проспекту Петра Калнишевського в напрямку проспекту Слобожанського.
Під час руху, водій ОСОБА_3 , порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожнім знаком 5.38.1 «пішохідний перехід» Правил дорожнього руху та дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра» Правил дорожнього руху, які розташовані в районі вулиці Яскравої у місті Дніпрі, не переконався у відсутності на пішохідному переході пішоходів, а саме, пішохода ОСОБА_6 , який перетинав проїзну частину зліва направо за напрямком руху автомобіля «Renault Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , заходів до зменшення швидкості та зупинки транспортного засобу для надання пішоходу дороги не прийняв та продовжив рух, внаслідок чого скоїв на нього наїзд.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішоходу, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійної рани лобної ділянки зліва та рваної рани правої щоки з наявністю стороннього тіла (кістковий уламок), закритої травми грудної клітини з переломами 4,5,6,7-го ребер зліва, закритої хребтової травми з переломами поперечних відростків 4-го поперекового хребця, відкритого уламкового перелому проксимального відділу правої плечової кістки з переходом на діафіз зі зміщенням уламків та забійною раною в проекції перелому, закритого уламкового полі фокального перелому правої ліктьової кістки з розвитком в посттравматичному періоді лімфадеми правого передпліччя, закритих уламкових переломів правої великогомілкової та малогомілкової кісток у верхній третині зі зміщенням уламків, підшкірної гематоми правої гомілки з нагноєнням якої в посттравматичному періоді, саден обох кистей та обох колінних суглобів, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, згідно п. 2.1.3-м «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6 (термін зрощення кісткової тканини понад 21 добу). 
Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом – автомобілем «Renault Kangoo» реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху, порушення якого знаходиться у причинному зв`язку з наслідками, що настали, а саме:
- п.18.1 «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека». 
ІІ. Позиція обвинуваченого
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав у повному обсязі та пояснив, що 19.10.2025 близько 17 години 50 хвилин він, керуючи технічно справним автомобілем «Renault Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в Індустріальному районі м. Дніпра по вул. Старочумацькій у напрямку проспекту Слобожанського. Під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, він не проявив достатньої уважності до дорожньої обстановки, не переконався, що на переході відсутні пішоходи, вчасно не зменшив швидкість і не зупинився, у результаті чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який перетинав проїзну частину, внаслідок чого ОСОБА_6 отримав тяжкі тілесні ушкодження. Також ОСОБА_3 зазначив, що він відшкодував потерпілому завдану шкоду і останній не має до нього претензій.

ІII. Позиція потерпілого
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, в письмовій заяві просив розглянути справу у його відсутності, претензій до ОСОБА_3 не має та просив призначти покарання не пов`язане з позбавленням волі, та без позбавлення права керування транспортними засобами. З урахуванням того, що у відсутність потерпілої можливо встановити всі фактичні обставини справи, справу розглянуто у її відсутність.

IV. Мотиви суду
Відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

V. Кваліфікація дій обвинуваченого 
Допитавши обвинуваченого, дослідивши письмові докази, матеріали, що характеризують обвинуваченого, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_3 доведена повністю і він повинен нести кримінальну відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження потерпілому.
Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України.

VI. Мотиви призначення покарання
При призначенні покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до тяжких злочинів, особу винного, який на час вчинення кримінального правопорушення не мав судимості, характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.
Обставиною, що пом`якшує покарання, суд вважає щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
З врахуванням наведених обставин справи та особи обвинуваченого, суд вважає, що необхідним та достатнім покаранням для його виправлення буде покарання у виді позбавлення волі на рівні мінімальної межі санкції частини 2 статті 286 КК України, без позбавленням права керуванням транспортними засобами.
Згідно з приписами ст. 50 КК покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Загальні засади призначення покарання, визначені ст. 65 КК України, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання але з позбавленням права керування транспортними засобами. 
Такий висновок суду ґрунтується на аналізі вчиненого злочину, який віднесено до необережних, встановленої судом можливості досягнення мети покарання без його відбування, віку обвинуваченого - майже 70 років, його щирого каяття, тому суд призначає покарання з випробуванням.
У клопотанні потерпілий зазначив що всі матеріальні та моральні збитки обвинуваченим йому відшкодовані, а тому просив не позбавляти обвинуваченого права керування транспортними засобами та не застосовувати покарання пов`язане з позбавленням волі.
Саме таке покарання, на думку суду, буде сприяти виправленню ОСОБА_3 ..

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, з обвинуваченого на користь держави слід стягнути витрати за проведення судових експертиз на загальну суму 3565,60 грн.
Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3  визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
У відповідності до ст. 75 КК України від призначеного основного покарання у виді позбавлення волі звільнити, з іспитовим строком на один рік.
Покласти на ОСОБА_3 обов`язки передбачені ст. 76 КК України, саме:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця перебування.
Запобіжний захід до обвинуваченої не застосовувався.
Речові докази - автомобіль «Renault Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_1  – передати власнику.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 22 жовтня 2025 року на автомобіль «Renault Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави, судові витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз у сумі 3565,60 грн.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_7