ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2026 р. 	Справа № 440/15062/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Семененко М.О.,
Суддів: Подобайло З.Г. , Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.01.2026, головуючий суддя І інстанції: Г.В. Костенко, м. Полтава по справі № 440/15062/25
за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - законного представника ОСОБА_3 
до  Військової частини НОМЕР_1  третя особа  ОСОБА_4 
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі позивач 1, ОСОБА_1 ), ОСОБА_2 - законний представник ОСОБА_3 (далі позивач 2, ОСОБА_2 - законний представник ОСОБА_3 ) звернулись до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), третя особа ОСОБА_4 , в якому просили суд:
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо розподілу та виплати належного грошового забезпечення солдата ОСОБА_5 на користь його батька ОСОБА_4 , відомості про якого внесені до актового запису про народження в порядку ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України зі слів його матері ОСОБА_1 ;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 , відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 №884, здійснити перерозподіл та виплату належного грошового забезпечення безвісті зниклого солдата ОСОБА_5 законним її отримувачам, а саме: його матері ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як законному представнику його неповнолітнього сина ОСОБА_3 , без урахування частки його батька ОСОБА_4 , відомості про якого внесені до актового запису про народження в порядку ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України зі слів його матері ОСОБА_1 . 
Свої позовні вимоги позивачі обґрунтовують тим, що вони звернулись до Військової частини НОМЕР_1 із заявою про виплату грошового забезпечення, додавши всі необхідні документи, а саме копію свідоцтва про народження ОСОБА_5 серії НОМЕР_2 від 03.03.1988 та витяг №00051297322 від 20.05.2025 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України (далі - СК України). 21.06.2025 на підставі пункту 33 прийнятого протоколу №24 від 03.05.2025, військовою частиною НОМЕР_1 було прийнято рішення виплатити з 01.05.2025, в якому зазначено, що частка яка належить його батькові нараховувати на депонований рахунок частини. На переконання позивачів, вказані дії відповідача призвели до неправомірного зменшення частки грошового забезпечення, що підлягають виплаті матері та сину безвісного зниклого. Зауважили, що особа, яка записана батьком військовослужбовця на підставі частини 1 статті 135 СК України, тобто зі слів матері, не є його законним батьком, не набуває статусу члена сім`ї та не може бути включена до числа отримувачів грошового забезпечення. Відповідно така особа, яка записана батьком військовослужбовця зі слів матері, не має права претендувати на жодні соціальні виплати чи інші гарантії, що належать членам сім`ї військовослужбовця. Враховуючи викладене, позивачі вважають, що дії в/ч НОМЕР_1 в частині включення ОСОБА_4 , як "батька" зниклого безвісті військовослужбовця ОСОБА_5 , до кола одержувачів грошового забезпечення є протиправними та порушують їхні права. 
02.12.2025 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшов відзив на позов, у якому представник відповідача просив у задоволенні даного позову відмовити посилаючись на те, що солдат ОСОБА_5 , колишній механік-водій-електрик відділення командно-штабних машин взводу управління розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , який вважається зниклим безвісти 08.05.2025 у відповідності до абзацу 1 пункту 6 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-XII (далі - Закон №2011-XII в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) не складав особисте розпорядження на випадок захоплення його в полон або заручником, інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти про виплату належного йому грошового забезпечення особі (особам) за його вибором, визначивши розмір частки таких осіб у відсотках. На підставі отриманих 27.05.2025 від ІНФОРМАЦІЯ_1 документів, а саме свідоцтва про народження зниклого безвісти військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 було встановлено наявність у нього батька - ОСОБА_4 . Відповідачем було прийнято рішення про виплату грошового забезпечення на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 21.01.2026 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 яка є законним представником ОСОБА_3 відмовлено повністю.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем, ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу, в якій вона просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Зазначив, що висновки суду першої інстанції ґрунтуються на неправильному застосуванні статті 135 СК України, зокрема, на хибному ототожненні формального запису про батька в свідоцтві про народження з юридично встановленим фактом батьківства, а також на помилковому тлумаченні правових підстав набуття особою статусу члена сім`ї військовослужбовця.
Зауважила, що право на отримання частки грошового забезпечення безвісно зниклого військовослужбовця для батьків прямо пов`язується з наявністю у них правового статусу батька або матері. Вирішальним для виникнення такого права є юридично встановлений факт батьківства або материнства, заснований на спорідненості з дитиною та підтверджений актом цивільного стану про народження. Актовий запис про народження, в якому відомості про батька внесені відповідно до частини 1 статті 135 СК України, а також свідоцтво про народження, видане на його підставі, не підтверджують походження дитини від особи, записаної батьком, оскільки юридичний факт батьківства у такому випадку не визначався. За відсутності встановленого у передбаченому законом порядку факту батьківства особа не набуває правового статусу батька, а отже, не має права на отримання частки грошового забезпечення безвісно зниклого військовослужбовця, як член його сім`ї.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. Зазначив, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень не уповноважений самостійно тлумачити юридичну природу запису про народження в реєстрі, чи виключати особу з кола отримувачів до звернення такої особи з відповідною заявою про виплату грошового забезпечення та документами визначеними Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №884 від 30.11.2016 (далі - Порядок №884 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Батько ОСОБА_5 - ОСОБА_4 з відповідною заявою про виплату грошового забезпечення та документами визначеними Порядком №884 до військової частини НОМЕР_1 не звертався, відповідно підстави для прийняття рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення заявнику до розгляду такої заяви по суті порушеного питання та оцінки доданих до неї документів - відсутні. Зауважив, що позивачами ні до суду, ні до відповідача не надано належних доказів стосовно того, що батько ОСОБА_5 - ОСОБА_4 виключений зі свідоцтва про народження, відсутні судові рішення стосовно внесення змін до вказаних документів. Також, обов`язок аналізу сімейного стану стосовно наданих документів не покладено і на суд. 
За таких обставин у відповідності до пункту 5 Порядку №884 належне до виплати грошове забезпечення зберігається за визначеними особами в розмірах частки, встановленої відповідно до абзаців другого четвертого пункту 6 цього Порядку: у разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону - рівними частками в загальній сумі 50 відсотків грошового забезпечення (після здійснення встановлених законом відрахувань) - дружині (чоловіку), законним представникам малолітніх (неповнолітніх) дітей, дітям з числа осіб з інвалідністю з дитинства (незалежно від віку) або їх законним представникам та батькам військовослужбовців (крім тих із зазначених осіб, які одержують від військовослужбовців аліменти, а також батьків, позбавлених батьківських прав, за умови, що ці права не були поновлені); у разі неподання визначеними особами заяв про виплату належне не виплачене грошове забезпечення визначеним особам та військовослужбовцям: виплачується військовослужбовцям з дня звільнення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах; включається до складу спадщини з дати складення актового запису про смерть. Збереження належного, але не виплаченого, грошового забезпечення за військовослужбовцями (визначеними особами) здійснюється військовою частиною (установою, організацією) за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні шляхом зарахування сум грошового забезпечення на депозитні рахунки в органах Казначейства. У разі збереження сум грошового забезпечення понад три роки і більше такі суми сплаті до відповідних бюджетів не підлягають. Відповідно до положень пункту 6 статті 9 Закону №2011-XII у разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону та осіб, зазначених в абзацах четвертому - п`ятому цього пункту, належні та не виплачені військовослужбовцям, захопленим у полон або заручниками, а також інтернованим у нейтральних державах або зниклим безвісти, суми грошового забезпечення після оголошення їх судом померлими включаються до складу спадщини. З огляду на викладене, позивачі не обмежені у праві на одержання спадщини, до складу якої входять належні, але не виплачені суми грошового забезпечення військовослужбовця, після встановлення судом відповідного юридичного факту його смерті (загибелі). Такий висновок узгоджується із загальними положеннями цивільного законодавства щодо спадкування та підтверджує право позивачів на отримання належних виплат у складі спадщини.
У відповідності до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що громадянин України ОСОБА_5 був призваний на військову службу за мобілізацією та проходив військову службу у Збройних Силах України по посаді механік-водій-електрик відділення командно-штабних машин взводу управління розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 .
Як вбачається зі змісту копії Сповіщення сім`ї Інгулецького об`єднаного районного у м. Кривий ІНФОРМАЦІЯ_2 №5/2789 від 10.05.2025 повідомлено, солдат в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_5 зник безвісті 08.05.2025, під час виконання бойового завдання, під час переміщення, в районі н.п. Нова Полтава, Іллівської сільської громади, Краматорського району, Донецької області /а.с. 17/. 
Згідно витягу з наказу Військової частини НОМЕР_1 від 08.06.2025 № 2264 зазначено "вважати військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації солдата ОСОБА_5 , механіка-водія-електрика відділення командно-штабних машин взводу управління розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , зниклим безвісті з 08.05.2025" /а.с. 20-21/.
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулись до Військової частини НОМЕР_1 з заявою про виплату грошового забезпечення, додавши всі необхідні документи, а саме копію свідоцтва про народження ОСОБА_5 серії НОМЕР_2 від 03.03.1988 та витяг №00051297322 від 20.05.2025 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини 1 статті 135 СК України.
21.06.2025 на підставі пункту 33 прийнятого протоколу №24 від 03.05.2025, військовою частиною НОМЕР_1 було прийнято рішення виплатити: "з 01.05.2025 року, грошове забезпечення, матеріальну допомогу на вирішення соціально - побутових питань за 2025р. та одноразову грошову допомогу на оздоровлення за 2025р., додаткову винагороду, збільшену до 100 000 гривень, в розмірі 1/3 частини від 50% належного грошового забезпечення солдата ОСОБА_5 , колишнього механіка-водія-електрика відділення командно-штабних машин взводу управління розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зник безвісти 08.05.2025 року, які належать його неповнолітній дитині ( ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ) колишній дружині (представнику неповнолітніх дітей) ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) згідно наданих платіжних реквізитів: картковий рахунок IBAN НОМЕР_4 відкритий у АТ "УКРГАЗБАНК", на підставі пункту 7 Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або безвісно відсутніх затвердженого ПКМУ від 30.11.2016 року № 884.
Виплатити з 01.05.2025, грошове забезпечення, матеріальну допомогу на вирішення соціально - побутових питань за 2025р. та одноразову грошову допомогу на оздоровлення за 2025р., додаткову винагороду, збільшену до 100 000 гривень, в розмірі 1/3 частини від 50% належного грошового забезпечення солдата ОСОБА_5 , колишнього механіка-водія-електрика відділення командно-штабних машин взводу управління розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зник безвісти 08.05.2025 року, його матері ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) згідно наданих платіжних реквізитів: рахунок IBAN НОМЕР_6 відкритий у АТ "ПРИВАТБАНК", на підставі пункту 7 Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або безвісно відсутніх затвердженого ПКМУ від 30.11.2016 року № 884. 
З 01.05.2025, грошове забезпечення, матеріальну допомогу на вирішення соціально - побутових питань за 2025р. та одноразову грошову допомогу на оздоровлення за 2025р., додаткову винагороду, збільшену до 100 000 гривень, в розмірі 1/3 частини від 50% належного грошового забезпечення солдата ОСОБА_5 , колишнього механіка-водія-електрика відділення командно-штабних машин взводу управління розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зник безвісти 08.05.2025 року, яка належить його батькові нараховувати на депонований рахунок частини. З 01.05.2025 року 50% від належного грошового забезпечення солдата ОСОБА_5 , колишнього механіка-водія-електрика відділення командно- штабних машин взводу управління розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зник безвісти 08.05.2025 року, нараховувати на депонований рахунок частини ".
Вважаючи дії Військової частини НОМЕР_1 щодо розподілу та виплати належного грошового забезпечення солдата ОСОБА_5 на користь його батька ОСОБА_4 , відомості про якого внесені до актового запису про народження в порядку частини 1 статті 135 СК України зі слів його матері ОСОБА_1 протиправними, позивачі звернулися з даним позовом до суду.
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що при прийнятті рішення, оформленого протоколом від 21.06.2025 №24, відповідач як суб`єкт владних повноважень діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені в апеляційній скарзі, правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів встановила таке.
Указом Президента України від 24.02.2022 за №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 за №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
У подальшому, відповідними указами дія воєнного стану продовжувалася та діє на теперішній час.
Закон №2011-XII відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно до статті 2 Закону №2011-XII ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.
Згідно зі статтею 9 Закон №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України. Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.
За військовослужбовцями, які тимчасово проходять військову службу за межами України, зберігається виплата грошового забезпечення в національній валюті та виплачується винагорода в іноземній валюті за нормами і в порядку, що визначаються Кабінетом Міністрів України.
За військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.
Військовослужбовець має право скласти у письмовій довільній формі особисте розпорядження на випадок захоплення його в полон або заручником, інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти про виплату належного йому грошового забезпечення особі (особам) за його вибором, визначивши розмір частки таких осіб у відсотках (далі - особисте розпорядження на випадок полону).
У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону грошове забезпечення виплачується дружині (чоловіку), законним представникам малолітніх (неповнолітніх) дітей, дітям з числа осіб з інвалідністю з дитинства (незалежно від віку) або їх законним представникам та батькам військовослужбовців (крім тих із зазначених осіб, які одержують від військовослужбовця аліменти, а також батьків, позбавлених батьківських прав, за умови що ці права не були поновлені). Таким особам рівними частками виплачується частина грошового забезпечення, що в загальній сумі не перевищує 50 відсотків грошового забезпечення, визначеного після здійснення встановлених законом відрахувань.
Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону та осіб, зазначених в абзацах четвертому - п`ятому цього пункту, належні та не виплачені військовослужбовцям, захопленим у полон або заручниками, а також інтернованим у нейтральних державах або зниклим безвісти, суми грошового забезпечення після оголошення їх судом померлими включаються до складу спадщини.
Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.
Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.
Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок №260 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.
Розділом ХХХ вказаного Порядку регулюється питання щодо виплати грошового забезпечення в разі захоплення в полон чи заручниками, смерті (загибелі) військовослужбовців або якщо вони визнані безвісно відсутніми чи оголошені померлими.
Відповідно до пунктів 1, 2 розділу ХХХ Порядку №260 у разі смерті (загибелі) військовослужбовця належне, але не отримане ним до дня смерті (загибелі) грошове забезпечення (у тому числі за весь місяць, у якому військовослужбовець помер (загинув)) виплачується військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військово-службовець, дружині (чоловіку), а в разі якщо її (його) немає, - повнолітнім дітям, які проживали разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі та не мають дітей. У разі відсутності зазначених осіб належні суми грошового забезпечення виплачуються іншим спадкоємцям відповідно до чинного законодавства України.
Грошове забезпечення, в тому числі одноразові додаткові види грошового забезпечення, право на які у військовослужбовця виникло включно до дня його загибелі (смерті) або до дня визнання його судом безвісно відсутнім, оголошення померлим, виплачується зазначеним в пункті 1 цього розділу членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - спадкоємцям за їх зверненням на підставі наказу командира військової частини про виплату. Грошове забезпечення зазначеним особам виплачується, якщо звернення за одержанням надійшло до закінчення трьох років із дня смерті (загибелі) військовослужбовця або з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовця безвісно відсутнім, оголошення померлим.
Постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 за №884 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх.
Відповідно до пункту 1 Порядку №884 цей Порядок визначає механізм виплати грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, державних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями, Служби зовнішньої розвідки, розвідувального органу Міноборони, розвідувального органу Адміністрації Держприкордонслужби, Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти (далі - військовослужбовці), особі (особам), визначеній (визначеним) військовослужбовцем в особистому розпорядженні, складеному на випадок захоплення в полон або заручником, інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, про виплату грошового забезпечення особі (особам) за його вибором із зазначенням розмірів часток таких осіб у відсотках (далі - особисте розпорядження на випадок полону), та особам, зазначеним в абзацах четвертому і п`ятому пункту 6 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - визначені особи).
Згідно з пунктом 2 Порядку №884 за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.
Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Пунктом 3 Порядку №884 передбачено, що виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, визначеним особам за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).
До заяви про виплату грошового забезпечення (далі - заява про виплату) додаються такі документи:
копія паспорта громадянина України або копія тимчасового посвідчення громадянина України (для іноземців та осіб без громадянства - копія паспортного документа іноземця або копія документа, що посвідчує особу без громадянства, копія посвідки на постійне/тимчасове проживання, копія посвідчення біженця або копія іншого документа, що підтверджує законність перебування іноземця чи особи без громадянства на території України);
копія документа, що засвідчує реєстрацію заявника у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (картка платника податків), або дані про реєстраційний номер облікової картки платника податків із зазначеного Реєстру, внесені до паспорта громадянина України (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті);
копія свідоцтва про шлюб або копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу - для виплати грошового забезпечення дружині (чоловікові);
копія свідоцтва про народження дитини або копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження - для виплати грошового забезпечення законним представникам малолітніх (неповнолітніх) дітей військовослужбовців;
копія документа, що підтверджує:
- призначення особи опікуном, піклувальником малолітньої (неповнолітньої) дитини військовослужбовця, усиновлення такої дитини, - для виплати грошового забезпечення законним представникам на малолітніх (неповнолітніх) дітей військовослужбовців або дітей військовослужбовців з числа осіб з інвалідністю з дитинства (незалежно від віку);
- призначення військовослужбовця опікуном, піклувальником повнолітніх дітей, рідних братів (сестер) чи їх усиновлення, - для виплати грошового забезпечення повнолітнім дітям військовослужбовців, їх рідним братам (сестрам), законними представниками яких є військовослужбовці;
- встановлення інвалідності, - для виплати грошового забезпечення дітям військовослужбовців з числа осіб з інвалідністю з дитинства (незалежно від віку) або їх законним представникам;
копія свідоцтва про народження військовослужбовців або копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження - для виплати грошового забезпечення батькам військовослужбовців;
копія рішення суду про поновлення батьківських прав - для виплати грошового забезпечення батькам військовослужбовців, які були позбавлені батьківських прав стосовно військовослужбовців;
копія свідоцтва про смерть особи, яка має право на отримання грошового забезпечення (за наявності), - для перерахунку частки виплати грошового забезпечення;
інформація про назву банку та номер поточного банківського рахунка (у форматі IBAN) - для зарахування грошового забезпечення визначеній особі.
Заява про виплату та додані до неї документи подаються у паперовій формі особисто чи на поштову адресу або в електронній формі (за технічної можливості) на адресу електронної пошти чи засобами інформаційно-комунікаційних систем.
Згідно з пунктом 4 Порядку №884 Командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає заяву про виплату та додані до неї документи і приймає рішення про виплату належної частки грошового забезпечення заявникам або про відмову у виплаті грошового забезпечення.
Рішення про виплату належної частки грошового забезпечення заявникам приймається на підставі:
документів, визначених у пункті 3 цього Порядку;
інформації, отриманої з державних реєстрів;
копії особистого розпорядження на випадок полону (за наявності).
Рішення про виплату або відмову у виплаті грошового забезпечення у письмовій формі доводиться до відома заявника протягом 15 календарних днів з дня подання заяви про виплату з обов`язковим зазначенням підстави у разі відмови у такій виплаті.
Командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) приймає рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення заявникам у разі:
подання заяви про виплату особами, не передбаченими в пункті 1 цього Порядку, а також визначеними особами, які мають (набули) громадянство Російської Федерації чи Республіки Білорусь, або постійно проживають на території таких країн, або засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору;
подання не в повному обсязі документів, зазначених у пункті 3 цього Порядку;
з`ясування в установленому порядку обставин щодо добровільної здачі військовослужбовців у полон, самовільного залишення ними військової частини (установи, організації), місця служби або дезертирства.
У разі відсутності документів, визначених у пункті 3 цього Порядку, та для прийняття рішення про виплату або відмову у виплаті грошового забезпечення заявникам командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) отримує відповідні витяги з державних реєстрів щодо військовослужбовців та зазначених осіб, які мають право на отримання грошового забезпечення у порядку, визначеному в пункті 6 цього Порядку.
Прийняття рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення заявникам не позбавляє їх права звернутися до командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації) повторно після усунення причин, що стали підставою для відмови у виплаті.
Відповідно до пункту 5 Порядку №884 виплата визначеним особам грошового забезпечення здійснюється щомісяця на підставі наказів командирів (начальників, керівників) військових частин (установ, організацій) щодо:
військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах, - до дня з`ясування в установленому порядку обставин щодо добровільної здачі військовослужбовців у полон або до дня їх звільнення з полону (дати складення актового запису про смерть) включно;
військовослужбовців, зниклих безвісти, - до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми або дати складення актового запису про смерть включно.
В усіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовців із списків особового складу військової частини (установи, організації).
Грошове забезпечення виплачується визначеним особам шляхом перерахування коштів уповноваженими органами на рахунки в банківських установах, зазначених у заявах про виплату.
Належне до виплати грошове забезпечення зберігається за визначеними особами в розмірах частки, встановленої відповідно до абзаців другого - четвертого пункту 6 цього Порядку, але не більше ніж до дня, визначеного в абзацах другому і третьому цього пункту.
Збереження належного, але не виплаченого, грошового забезпечення за військовослужбовцями (визначеними особами) здійснюється військовою частиною (установою, організацією) за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні шляхом зарахування сум грошового забезпечення на депозитні рахунки в органах Казначейства. У разі збереження сум грошового забезпечення понад три роки і більше такі суми сплаті до відповідних бюджетів не підлягають.
Згідно з пунктом 6 Порядку №884 виплата грошового забезпечення здійснюється:
особам, визначеним в особистому розпорядженні на випадок полону, відповідно до зазначеного розміру частки у відсотках після здійснення встановлених законом відрахувань. У разі відсутності в особистому розпорядженні на випадок полону стовідсоткового розподілу грошового забезпечення нерозподілена частка грошового забезпечення зберігається за військовослужбовцями;
у разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону - рівними частками в загальній сумі 50 відсотків грошового забезпечення (після здійснення встановлених законом відрахувань) - дружині (чоловіку), законним представникам малолітніх (неповнолітніх) дітей, дітям з числа осіб з інвалідністю з дитинства (незалежно від віку) або їх законним представникам та батькам військовослужбовців (крім тих із зазначених осіб, які одержують від військовослужбовців аліменти, а також батьків, позбавлених батьківських прав, за умови, що ці права не були поновлені);
у разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону та осіб, зазначених в абзаці третьому цього пункту, - рівними частками, в загальній сумі 20 відсотків грошового забезпечення (після здійснення встановлених законом відрахувань), - повнолітнім дітям, рідним братам (сестрам), законними представниками яких є військовослужбовці.
У разі неподання визначеними особами заяв про виплату належне не виплачене грошове забезпечення визначеним особам та військовослужбовцям:
виплачується військовослужбовцям з дня звільнення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах;
включається до складу спадщини з дати складення актового запису про смерть.
Згідно витягу з наказу Військової частини НОМЕР_1 від 08.06.2025 № 2264 зазначено "вважати військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації солдата ОСОБА_5 , механіка-водія-електрика відділення командно-штабних машин взводу управління розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , зниклим безвісти з 08.05.2025" /а.с. 20-21/.
Як встановлено з матеріалів справи, солдат ОСОБА_5 , колишній механік-водій-електрик відділення командно-штабних машин взводу управління розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , який вважається зниклим безвісти 08.05.2025 у відповідності до абзацу 1 пункту 6 статті 9 Закону №2011-XII не складав особисте розпорядження на випадок захоплення його в полон або заручником, інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти про виплату належного йому грошового забезпечення особі (особам) за його вибором, визначивши розмір частки таких осіб у відсотках.
За таких обставин нарахування та виплата належного військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 забезпечення здійснюється в Порядку №884 визначеним особам за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації). 
З матеріалів справи судом встановлено, що позивачі, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , звернулись до Військової частини НОМЕР_1 із заявою про виплату грошового забезпечення, належного військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 , який зник безвісти 08.05.2025, додавши всі необхідні документи, а саме копію свідоцтва про народження ОСОБА_5 серії НОМЕР_2 від 03.03.1988 та витяг №00051297322 від 20.05.2025 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини 1 статті 135 СК України.
21.06.2025 на підставі пункту 33 прийнятого протоколу №24 від 03.05.2025, військовою частиною НОМЕР_1 було прийнято рішення про виплату з 01.05.2025 грошового забезпечення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік та одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2025 рік, додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 грн, в розмірі 1/3 частини від 50% належного грошового забезпечення солдата ОСОБА_5 , колишнього механіка-водія-електрика відділення командно-штабних машин взводу управління розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зник безвісти 08.05.2025, його неповнолітній дитині ( ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ) колишній дружині (представнику неповнолітніх дітей) ОСОБА_2 , його матері - ОСОБА_1 , його батькові - ОСОБА_4 . 
В обґрунтування позову позивачі зазначили, що вважають протиправними дії в/ч НОМЕР_1 в частині включення ОСОБА_4 , як "батька" зниклого безвісті військовослужбовця ОСОБА_5 , до кола одержувачів грошового забезпечення, оскільки такі порушують їхні права. Зауважили, що особа, яка записана батьком військовослужбовця на підставі частини 1 статті 135 СК України, тобто зі слів матері, не є його законним батьком, не набуває статусу члена сім`ї та не може бути включена до числа отримувачів грошового забезпечення.
В свою чергу представник відповідача зауважив, що на підставі отриманих 27.05.2025 від ІНФОРМАЦІЯ_1 документів, а саме свідоцтва про народження зниклого безвісти військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 було встановлено наявність у нього батька - ОСОБА_4 , який відповідно до пункту 6 статті 9 Закону №2011-XII є членом сім`ї військовослужбовця та, відповідно, має право на виплату грошового забезпечення зниклого безвісти військовослужбовця. 
Надаючи оцінку доводам учасників справи, колегія суддів зазначає наступне. 
Відповідно до частини 1 статті 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. 
Водночас актовий запис про народження дитини є офіційним актом цивільного стану та має юридичне значення до моменту його оскарження та скасування у встановленому законом порядку. 
Положеннями Порядку №884 визначено, що до кола отримувачів грошового забезпечення належного військовослужбовцю, який зник безвісти, належать, зокрема, члени сім`ї військовослужбовця, визначені на підставі документів, що підтверджують родинні зв`язки, у тому числі актових записів цивільного стану. Так, для виплати грошового забезпечення батькам військовослужбовців до заяви про виплату грошового забезпечення, окрім іншого, додається копія свідоцтва про народження військовослужбовців або копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження.
Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 серія НОМЕР_7 , виданого 03.03.1988 батьком ОСОБА_5 записано ОСОБА_4 /а.с. 13/. У витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини 1 статті 135 СК, у графі "Відомості про батька", батьком дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зазначено: " ОСОБА_4 " /а.с. 14/. 
Колегія суддів зазначає, що чинне законодавство не передбачає автоматичного позбавлення особи, записаної батьком відповідно до частини 1 статті 135 СК України, статусу члена сім`ї чи пов`язаних із цим прав. Навпаки, до моменту виключення відповідного запису з актового запису про народження за рішенням суду така особа вважається батьком у правовому розумінні.
Позивачами ні до відповідача, ні до суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження виключення відомостей про батька військовослужбовця з актового запису про народження, зокрема не подано відповідного рішення суду про внесення змін до таких відомостей. За відсутності доказів оспорювання чи скасування запису про батьківство у встановленому законом порядку, відповідні відомості актового запису про народження вважаються чинними та такими, що мають юридичну силу.
Суд також зазначає, що положення Порядку №884 не містять жодного розмежування правового статусу батька залежно від підстав внесення відомостей про нього до актового запису про народження дитини, зокрема, чи здійснений такий за заявою матері відповідно до частини 1 статті 135 СК України, чи на інших підставах. Відтак, для застосування зазначеного Порядку визначальним є сам факт наявності чинного актового запису про народження, який підтверджує родинний зв`язок, а не спосіб внесення відповідних відомостей. 
В свою чергу, відповідач як суб`єкт владних повноважень, діє виключно в межах наданих законом повноважень та не наділений правом самостійно тлумачити юридичну природу відомостей, внесених до актового запису про народження або ставити під сумнів їх достовірність поза встановленою процедурою. Відповідно до вимог Порядку №884, визначення кола отримувачів грошового забезпечення здійснюється на підставі поданих документів, що підтверджують родинні зв`язки, а також звернення відповідних осіб із заявами про виплату. До моменту подання такої заяви та належних документів, відповідач не має правових підстав ані для виключення особи з потенційного кола отримувачів, ані для переоцінки відомостей офіційних реєстрів.
Оскільки на час прийняття спірного рішення (протокол в/ч НОМЕР_1 №24 від 21.06.2025) запис про батька військовослужбовця був чинним та не скасованим у встановленому законом порядку, відповідач правомірно врахував відповідні дані актового запису про народження та включив таку особу до кола отримувачів грошового забезпечення.
Апеляційний суд відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а, відтак, не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
В той же час, частина 1 статті 77 наведеного Кодексу, покладає обов`язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що при прийнятті рішення, оформленого протоколом від 21.06.2025 №24, відповідач як суб`єкт владних повноважень діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). 
Отже, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. 
Колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, тому не є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
Згідно з частиною 1 статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для його скасування колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. 
З урахуванням того, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, колегія суддів вважає, що відсутні в розумінні статті 139 КАС України правові підстави для розподілу судових витрат по даній справі. 
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.01.2026 по справі № 440/15062/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		М.О. Семененко 	
Судді	   	З.Г. Подобайло   І.С. Чалий