ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

30 березня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/8140/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “БЕСТМЕНТ-СЕРВІС” на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11.02.2026 ( суддя Сацький Р.В.) в адміністративній справі №280/8140/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “БЕСТМЕНТ-СЕРВІС” до Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови,- 
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "БЕСТМЕНТСЕРВІС" звернулося до суду з вимогою визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 02.09.2025 у виконавчому провадженні № 78975895, винесену Оболонським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що у виконавчому провадженні №78975895 прийнято постанову про стягнення з позивача виконавчого збору в сумі 32000,00 грн. за примусове виконання рішення. 
Водночас, на думку позивача, постанова про стягнення виконавчого збору від 02.09.2025 у виконавчому провадженні № 78975895 є протиправною та підлягає скасуванню, адже рішення було виконане до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 11.02.2026 у задоволені позову відмовлено.
В апеляційній скарзі Товариство посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати вказане рішення та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 
Апеляційна скарга фактично обґрунтована доводами адміністративного позову.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне. 
Колегією суддів з`ясовано, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 21.04.2025 у справі № 640/32911/20, провадження № ЗП/280/105/25, яке набрало законної сили 22.05.2025, позов Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці до Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕСТМЕНТ-СЕРВІС" про застосування заходів реагування - задоволено. 
Застосовано до Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕСТМЕНТ-СЕРВІС" заходи реагування у сфері державного нагляду у вигляді зупинки робіт, за фактичною адресою здійснення господарської діяльності вул. Степана Бандери, 20Б, м. Київ, 04073, з експлуатації ліфтів реєстраційні № № 35298, 003, 002.
23.07.2025 Запорізьким окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі № 640/32911/20.
02.09.2025 державним виконавцем Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі-Відділ) керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження.
02.09.2025 державним виконавцем Відділу керуючись статтею 42 Закону України «Про виконавче провадження» та відповідно до пункту 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 прийнято постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.
02.09.2025 державним виконавцем Відділу керуючись статтями 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження» прийнято постанову про стягнення виконавчого збору в сумі 32 000,00 грн.
Позивач вважає, що у спірному випадку виконавчий збір не підлягав стягненню адже рішення було виконане до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.
Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано до суду жодних належних доказів, які б свідчили про добровільне виконання рішення суду до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 78975895.
Вирішуючи питання про обґрунтованість апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
В силу статей 1, 5 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами.
Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України від 02 червня 2016 року № 1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (тут і далі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Законом № 1403-VIII визначено основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус. Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (стаття 3).
Згідно зі статтею 10 Закону № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Відповідно до ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець разом із відкриттям виконавчого провадження, тобто винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження на підставі заяви стягувача, відразу виносить постанову про стягнення виконавчого збору.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.
Згідно із частиною п`ятою статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.
Також частиною дев`ятою вказаної статті передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.
Повертаючись до обставин справи встановлено, що ліфти реєстраційні № № 35298, 003, 002 за фактичною адресою здійснення господарської діяльності ТОВ "БЕСТМЕНТ-СЕРВІС": м.Київ, пр-т Степана Бандери,20Б, виведені з експлуатації та відключені від електромереж.
На підтвердження відсутності робіт з експлуатації ліфтів надано копії документів: акт про відключення електропостачання вантажних ліфтів від18.03.2020 року, наказ №16/03/20-1 від 16.03.2020 року про зупинку ліфтів, наказ про підтвердження відсутності експлуатації ліфтів від 30.12.2020 року, акт про підтвердження відсутності експлуатації ліфтів від 30.12.2020 року, наказ про підтвердження відсутності експлуатації ліфтів від 01.08.2025 року та акт про підтвердження відсутності експлуатації ліфтів від 01.08.2025 року (ас13-15).
Позиція відповідача обґрунтована тим, що судове рішення не виконано, оскільки на ліфтах відсутнє маркування, а також представником не надано технічної документації, яка б дала можливість встановити, що це саме ті ліфти, відносно яких йдеться в рішенні яке повинно бути виконано.
Виходячи з позиції відповідача, позивач вважає, це вагома підстава для заперечення дій виконавця та скасування нарахування виконавчого збору. Якщо об`єкт стягнення (ліфти) неможливо ідентифікувати через відсутність маркування та технічної документації, рішення вважається таким, що не може бути виконане з причин, які не залежать від боржника.
Враховуючи підстави виникнення даного спору, колегія суддів встановлює юридичні наслідки неможливості ідентифікації:
відсутність складу правопорушення.
Виконавчий збір стягується як санкція за свідоме ухилення від виконання рішення. Якщо виконавець не може встановити, що майно перед ним — це саме той об`єкт, який зазначено в рішенні, він не має права вчиняти примусові дії, а боржник не можете вважатися таким, що ухиляється.
неможливість примусового виконання.
Згідно з практикою Верховного Суду, виконавчий збір стягується лише за умови фактичного виконання рішення за участю виконавця. Якщо виконання не відбулося через технічну неможливість ідентифікації об`єкта, підстави для стягнення збору відсутні.
обов`язок ідентифікації.
Саме на виконавця та стягувача, що надає інформацію, покладається обов`язок чітко ідентифікувати майно, на яке звертається стягнення. Будь-які сумніви чи відсутність техдокументації роблять дії виконавця передчасними.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що у державного виконавця були підстави для стягнення виконавчого збору в тому розмірі, який визначений у спірній постанові, оскільки, така постанова не відповідає вимогам статті 27 Закону № 1404-VIII.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновків, що на момент виникнення спірних правовідносин обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору були: 1) фактичне виконання виконавчого документа; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень. 
За своїм змістом виконавчий збір є винагородою за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи привели до виконання рішення, оскільки в даній справі відповідач не вчиняв дії з примусового виконання рішення суду, а тому у нього не було підстав для стягнення з боржника виконавчого збору, визначеного у спірній постанові.
Отже, доводи апеляційної скарги, які слугували підставою для відкриття апеляційного провадження знайшли підтвердження під час апеляційного перегляду оскаржуваного у цій справі судового рішення.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАВНОВИ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “БЕСТМЕНТ-СЕРВІС” задовольнити.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11.02.2026 (в адміністративній справі №280/8140/25 скасувати та прийняти у справі нове судове рішення.
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю “БЕСТМЕНТ-СЕРВІС” до Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 02.09.2025 у виконавчому провадженні № 78975895, винесену Оболонським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “БЕСТМЕНТ-СЕРВІС” понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 7 570, 00 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 31 березня 2026 року та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко 

суддя Л.А. Божко 

суддя Ю. В. Дурасова