Справа № 158/419/26
Провадження № 2-а/0158/17/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

03 березня 2026 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області в складі: 
головуючого – судді - Костюкевича О.К.
при секретарі - Хмілевській І.О.
за участю представника позивача - Волошина Л.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ківерці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_1 , в особі його представника Волошина Л.С., звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Позовні вимоги обґрунтуванні тим, що інспектором СРПП ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області Снитюком О.Ю. було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №344897 від 14.01.2026, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 125 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у виді попередження.
Відповідно до постанови серії ББА №344897, 14.01.2026 о 18:23 год. ОСОБА_1 в с. Ромашківка по вул. Шевченка, здійснив рух заднім ходом на перехресті, чим порушив п. ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 125 КУпАП.
Вважає вказану постанову незаконною, не обґрунтованою, без з`ясування всіх обставин справи, та такою, що підлягає скасуванню.
Просить суд, скасувати постанову серії ББА №344897 від 14.01.2026, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 125 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення - закрити; стягнути із відповідача понесені судові витрати по справі.
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 17.02.2026 відкрито спрощене позовне провадження з особливостями, передбаченими ст. 286 КАС України.
26.02.2026 від представника відповідача до суду подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого, представник відповідача просить відмовити повністю у задоволенні адміністративного позову у зв`язку з його безпідставністю, оскільки твердження позивача є хибними та необґрунтованими. Поліцейський діяв правомірно, в межах діючого законодавства, а тому підстав для скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не вбачається. Вказує, що оскаржувана постанова була винесена з дотриманням процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення та зміст постанови відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.
03.03.2026 від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву. Вважає твердження представника відповідача наведені у відзиві на позовну заяву необґрунтованими та безпідставними, без з`ясування всіх обставин справи, які суперечать нормам чинного законодавства. Просить позовні вимоги задоволити.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
В судовому засіданні встановлено, що інспектором СРПП ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області Снитюком О.Ю. було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №344897 від 14.01.2026, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 125 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у виді попередження. Відповідно до постанови серії ББА №344897, 14.01.2026 о 18:23 год. ОСОБА_1 в с. Ромашківка по вул. Шевченка, здійснив рух заднім ходом на перехресті, чим порушив п. ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 125 КУпАП.
В силу статі 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.
Згідно статті 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до пункту 4 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої на підставі наказу МВС від 07.11.2015 № 1395, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268 КУпАП.
Згідно статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, подавати заяви; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, а також про адміністративні правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-9 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 8 розділу ІІІ вищезазначеної Інструкції, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справа розглядається лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (стаття 268 КУпАП).
Відповідно до пункту 9 розділу ІІІ вищезазначеної Інструкції, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.
Згідно пункту 5 розділу IV вищезазначеної Інструкції, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи (стаття 285 КУпАП). Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається поштою рекомендованим листом особі, стосовно якої її винесено.
Згідно з ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
В судовому засіданні встановлено, що відповідач посилається на те, що правила проїзду перехресть регулюються розділом 16 ПДР України, і зазначає, що в цьому розділі відсутнє окреме регулювання руху транспортних засобів заднім ходом на перехресті. На цій підставі стверджує, що рух заднім ходом на перехресті не є порушенням правил проїзду перехресть, а тому інспектор правомірно застосував ст. 125 КУпАП як «інші порушення правил дорожнього руху».
При цьому, відповідно до п.10.10 ПДР України забороняється рух транспортних засобів заднім ходом на автомагістралях, дорогах для автомобілів, залізничних переїздах, пішохідних переходах, перехрестях, мостах, шляхопроводах, естакадах, у тунелях, на в`їздах і виїздах з них, а також на ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи недостатньою видимістю. Дозволяється рух заднім ходом на дорогах з одностороннім рухом за умови дотримання вимог пункту 10.9 цих Правил та неможливості під`їхати до об`єкта іншим чином.
Разом з тим, ч. 2 ст. 122 КУпАП установлена в відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.
Водночас, рух транспортного засобу заднім ходом у межах перехрестя не є абстрактною дією «десь на дорозі». Це маневр, який здійснюється безпосередньо в зоні перехрестя та впливає на порядок його проїзду, а тому така поведінка не може бути віднесена до категорії «інших порушень», адже вона безпосередньо стосується режиму руху на перехресті.
Твердження відповідача про те, що оскільки пункт 16 ПДР України не містить окремої згадки про рух заднім ходом, то відповідальність має наставати за ст. 125 КУпАП, є необґрунтованими, та такими, що не можуть бути взяті до уваги судом. 
Стаття 125 КУпАП має субсидіарний характер і застосовується лише тоді, коли конкретне порушення не охоплене спеціальними нормами.
Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови, позивача притягнуто за рух заднім ходом саме на перехресті. Тобто об`єктивна сторона правопорушення повністю відповідає складу, передбаченому ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Відповідно до постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2025 року у справі №157/11/23, постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2025 року у справі №595/319/25 порушення п. 10.10 ПДР України (рух заднім ходом на перехресті) передбачає відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП як порушення правил проїзду перехресть.
За таких обставин, є не неправильним застосування інспектором ст. 125 КУпАП до події, яка за своїм змістом підпадає під правове регулювання ч. 2 ст. 122 КУпАП як порушення правил проїзду перехресть.
Суд звертає увагу, що саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.
Крім цього, доводи відповідача про те, що не зазначення у постанові серії ББА №344897 конкретного перехрестя нібито зумовлене «відсутністю достатніх інформаційно-вказівних написів у сільській місцевості», а тому може бути усунене шляхом подальшого уточнення, не можуть взяті до уваги судом, оскільки суперечать нормам чинного законодавства.
Згідно із статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Таким чином, стаття 283 КУпАП прямо встановлює імперативний перелік реквізитів постанови. Місце вчинення правопорушення не є факультативною деталлю чи другорядною інформацією — це одна з ключових обставин, без встановлення якої склад правопорушення не може вважатися доведеним.
Постанова є завершеним процесуальним актом індивідуальної дії. Закон не передбачає можливості її доповнення або зміни істотних реквізитів після винесення.
У спірній постанові зазначено «вул. Шевченка, с. Ромашківка». Водночас інспектор вказує, що водій здійснив рух заднім ходом на перехресті.
Перехрестя — це місце перетину конкретних вулиць. Вказівка лише однієї вулиці не дозволяє ідентифікувати конкретну локацію, оскільки в межах однієї вулиці може бути декілька перехресть із різними умовами дорожнього руху, конфігурацією проїзної частини, наявністю чи відсутністю дорожніх знаків, оглядовістю тощо.
Твердження відповідача про «відсутність інформаційно-вказівних написів» не звільняє посадову особу від обов`язку належним чином встановити та зафіксувати обставини справи.
Більше того, саме місце події визначає об`єктивну сторону правопорушення. Без чітко встановленої локації неможливо перевірити, чи мала місце подія адміністративного правопорушення взагалі. У такій ситуації порушується право особи на захист, оскільки вона позбавлена можливості ефективно спростувати обставини, які не були належним чином конкретизовані.
Таким чином, відсутність у постанові точного визначення місця вчинення адміністративного правопорушення є істотним порушенням вимог статті 283 КУпАП. Подальші пояснення відповідача у відзиві не можуть замінити належного оформлення постанови та не усувають допущеного процесуального дефекту.
Твердження відповідача про те, що незазначення у постанові конкретного пункту Правил дорожнього руху України є лише «механічною помилкою», не відповідає вимогам закону та не може бути взято судом як належне обґрунтування правомірності оскаржуваної постанови.
Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, поміж іншого, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справ та посилання на норму закону, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення. 
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21.12.2018 у справі № 263/15738/16-а.
Суть адміністративного правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху полягає не в абстрактному «порушенні ПДР», а у порушенні конкретної норми, яка встановлює чітку заборону чи обов`язок. Саме зазначення конкретного пункту нормативно-правового акта є обов`язковим елементом опису об`єктивної сторони складу правопорушення.
Водночас, в оскаржуваній постанові відсутнє посилання на конкретний пункт ПДР України, який порушив ОСОБА_1 . Інспектор обмежився загальним формулюванням про порушення Правил дорожнього руху, що фактично позбавляє можливості встановити, у чому саме полягає інкриміноване порушення. Відповідач, всупереч вимогам частини 2 статті 77 КАС України, не довів правомірності прийнятого рішення та не надав належних доказів порушення позивачем конкретної норми ПДР. Саме на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок доведення правомірності свого рішення.
Отже, відсутність у постанові посилання на конкретний пункт ПДР не може розцінюватися як «механічна помилка». Це є істотним порушенням вимог статті 283 КУпАП, яке унеможливлює встановлення складу адміністративного правопорушення, свідчить про формальний характер розгляду справи.
Згідно з ст. 62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Таким чином, аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, в ході судового розгляду, суд вважає, що постанова серії ББА №344897 від 14.01.2026, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 125 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у виді попередження підлягає скасуванню із закриттям справи про адміністративне правопорушення.
Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
За таких обставин, за рахунок бюджетних асигнувань з суб`єкта владних повноважень - Головного управління Національної поліції у Волинській області слід стягнути судовий на користь ОСОБА_1 .
Керуючись ст.ст. 2, 5-6, 8-10, 14, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 286 КАС України, ст.ст. 7, 33, 258, 268, 276, 280, 287-289, 293 КУпАП, ст. 62 Конституції України, суд,

У Х В А Л И В

Адміністративний позов - задовольнити.
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №344897 від 14.01.2026, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 125 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у виді попередження, а справу про адміністративне правопорушення - закрити
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з суб`єкта владних повноважень - Головного управління Національної поліції у Волинській області на користь ОСОБА_1 - 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок судового збору.
Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ківерцівського районного суду О.К. Костюкевич

Повний текст судового рішення складений – 03.03.2026