ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2026 р. Справа№ 910/3070/21 (910/7462/25)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Пантелієнка В.О.
суддів: Доманської М.Л. 
Станіка С.Р. 

секретар судового засідання Дюкарєва І.М.
за участю представників згідно протоколу судового засідання,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Люнет" арбітражного керуючого Бандури Івана Васильовича 
на рішення господарського суду м.Києва від 10.09.2025р.
(повний текст складено 29.09.2025р.)
у справі №910/3070/21(910/7462/25) (суддя Мандичев Д.В.)
за заявою ліквідатора ТОВ "Люнет" арбітражного керуючого Бандури Івана Васильовича
до ОСОБА_1 
про покладення солідарної відповідальності та стягнення 23 267 538,54 грн.
у справі №910/3070/21
за заявою Акціонерного товариства (далі - АТ) "Асвіо Банк"
до ТОВ "Люнет"
про банкрутство
ВСТАНОВИВ:
Рішенням господарського суду м.Києва від 10.09.2025р. у справі №910/3070/21(910/7462/25) у задоволенні позову відмовлено повністю.
Не погоджуючись із вищевказаним рішенням, ліквідатор ТОВ "Люнет" арбітражний керуючий Бандура Іван Васильович звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду м.Києва від 10.09.2025р. у справі №910/3070/21(910/7462/25) та ухвалити нове, яким задовольнити заяву ліквідатора ТОВ "Люнет" про застосування солідарної відповідальності до колишнього директора ОСОБА_1 та визнати його солідарним боржником за незадоволення вимог кредиторів ТОВ "Люнет" і стягнути з нього на користь ТОВ "Люнет" 23 267 538,54 грн.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить відмовити ліквідатору ТОВ "Люнет" арбітражному керуючому Бандурі І.В. у задоволенні апеляційної скарги, а рішення господарського суду м.Києва від 10.09.2025р. у справі №910/3070/21(910/7462/25) залишити без змін. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2025р. витребувано з господарського суду м.Києва матеріали справи №910/3070/21(910/7462/25) за заявою ліквідатора ТОВ "Люнет" арбітражного керуючого Бандури Івана Васильовича до ОСОБА_1 про покладення солідарної відповідальності та стягнення 23 267 538,54 грн. у справі №910/3070/21 за заявою АТ "Асвіо Банк" до ТОВ "Люнет" про банкрутство; відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом ліквідатора ТОВ "Люнет" арбітражного керуючого Бандури Івана Васильовича на рішення господарського суду м.Києва від 10.09.2025р. у справі №910/3070/21(910/7462/25) до надходження матеріалів даної справи до Північного апеляційного господарського суду.
17.11.2025р. до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/3070/21(910/7462/25).
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.11.2025р. у справі №910/3070/21(910/7462/25), зокрема, відкрито апеляційне провадження у справі №910/3070/21(910/7462/25), розгляд апеляційної скарги ліквідатора ТОВ "Люнет" арбітражного керуючого Бандури Івана Васильовича на рішення господарського суду м.Києва від 10.09.2025р. у справі №910/3070/21(910/7462/25) призначено на 10.12.2025р.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2025р. заяву суддів Північного апеляційного господарського суду Отрюха Б.В. та Остапенка О.М. про самовідвід від розгляду справи №910/3070/21(910/7462/25) задоволено; відведено суддів Північного апеляційного господарського суду Отрюха Б.В. та Остапенка О.М. від розгляду справи №910/3070/21(910/7462/25); справу №910/3070/21(910/7462/25) передано для здійснення повторного автоматизованого розподілу та визначення іншого складу суддів відповідно до ст. 32 ГПК України.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.12.2025р. апеляційну скаргу ліквідатора ТОВ "Люнет" арбітражного керуючого Бандури Івана Васильовича на рішення господарського суду м.Києва від 10.09.2025р. у справі №910/3070/21(910/7462/25) прийнято до свого провадження колегією суддів в іншому складі суду; розгляд апеляційної скарги призначено на 16.02.2026р.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.02.2026р. апеляційну скаргу ліквідатора ТОВ "Люнет" арбітражного керуючого Бандури Івана Васильовича на рішення господарського суду м.Києва від 10.09.2025р. у справі №910/3070/21(910/7462/25) прийнято до свого провадження колегією суддів в іншому складі суду.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення ліквідатора Бандури І.В. і представника ОСОБА_1 , дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
На розгляді господарського суду м.Києва перебуває справа №910/3070/21 про банкрутство ТОВ "Люнет".
Ухвалою господарського суду м.Києва від 12.04.2021р. у справі №910/3070/21 було відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ "Люнет"; призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Гаращенка Ігоря Володимировича; визнано грошові вимоги Акціонерного товариства "Асвіо Банк" до боржника у розмірі 3 280 814,75 грн. (основний борг - 3 067 847,63 грн., штрафні санкції - 212 967,12 грн.).
Постановою господарського суду м.Києва від 24.11.2021р. у справі №910/3070/21 було визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру ТОВ "Люнет"; призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Гаращенко Ігоря Володимировича.
Ухвалою господарського суду м.Києва від 14.02.2024р. у справі №910/3070/21 було відсторонено арбітражного керуючого Реверука Петра Костянтиновича від виконання повноважень ліквідатора ТОВ "Люнет"; призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Бандуру Івана Васильовича.
13.06.2025р. до місцевого суду надійшла заява ліквідатора ТОВ "Люнет" арбітражного керуючого Бандури Івана Васильовича до ОСОБА_1 про застосування солідарної відповідальності до колишнього керівника банкрута, в якій заявник просить визнати ОСОБА_1 солідарним боржником за незадоволення вимог кредиторів ТОВ "Люнет" та стягнути на користь ТОВ "Люнет" з ОСОБА_1 23 267 538,54 грн. 
Ухвалою господарського суду м.Києва від 25.06.2025р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено розгляд справи.
Як зазначає ліквідатор у заяві про застосування солідарної відповідальності до колишнього керівника банкрута, під час виконання своїх повноважень у ліквідаційній процедурі ТОВ "Люнет" арбітражним керуючим Бандурою І.В. було виявлено порушення колишнім керівником боржника ОСОБА_1 вимог ч.6 ст.34 Кодексу України з процедур банкрутства, на підтвердження чого ліквідатором наведено наступні обставини.
Так, ліквідатором вказано, що станом на лютий місяць 2020 року у ТОВ "Люнет" існувала у тому числі заборгованість перед щонайменше двома кредиторами (АТ "Асвіо Банк" та АТ "Завод залізобетонних конструкцій ім. Світлани Ковальської") у розмірі 5 292 720,99 грн., строк погашення якої настав за умовами правочинів, укладеними між зазначеними юридичними особами та ТОВ "Люнет".
У контексті доведення того, що розмір всіх активів боржника є меншим, ніж сумарний розмір зобов`язань перед відомими кредиторами боржника, ліквідатором наголошено на правовому висновку Верховного Суду, який викладено у постановах від 09.06.2022р. у справі №904/76/21 та від 06.10.2022р. у справі №903/988/20, де в контексті необхідності встановлення добросовісності керівника боржника щодо дотримання вимог абзацу 1 ч.6 ст.34 КУзПБ, зазначено, що стан загрози неплатоспроможності, тобто об`єктивне банкрутство, - критичний момент з настанням якого боржник через зниження вартості чистих активів став нездатним у повному обсязі задовольнити вимоги кредиторів, у тому числі і щодо сплати обов`язкових платежів.
Згідно з абзацом 15 п.4 П(с)БО 19, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.07.1999р. №163 (зі змінами та доповненнями), чисті активи - активи підприємства за вирахуванням його зобов`язань. Тобто вартість чистих активів визначається як різниця між всіма активами підприємства та його зобов`язаннями, а тому отриманий результат розміру "чистих активів" відповідає показнику рядка 1495 розділу 1 "Власний капітал" пасиву балансу боржника. Отже, з метою оцінки фінансового стану боржника, потрібно визначити, яку частку в його пасивах займає власний капітал, розмір якого є еквівалентом вартості чистих активів, яка припадає на зобов`язання.
Так, ліквідатором зазначено, що зі змісту наявних у матеріалах справи фінансових показників діяльності боржника - ТОВ "Люнет" вбачається наступне, а саме:
- на кінець звітного року 2018 показник рядка 1495 розділу 1 "Власний капітал" пасиву балансу боржника, який по суті є еквівалентом розміру чистого активу, становить 6 725,60 тис. грн., тоді як розмір поточних зобов`язань на кінець звітного року 2010 становить 10 936,90 тис. грн. (код рядка 1690);
на кінець звітного року 2019 показник рядка 1495 розділу 1 "Власний капітал" пасиву балансу боржника, який по суті є еквівалентом розміру чистого активу, становить 7 632,60 тис. грн., тоді як розмір поточних зобов`язань на кінець звітного року 2019 становить 16 793,80 тис. грн (код рядка 1690);
за перше півріччя 2020 року показник рядка 1495 розділу 1 "Власний капітал" пасиву балансу боржника, який по суті є еквівалентом розміру чистого активу, становить 7 649,00 тис. грн., тоді як розмір поточних зобов`язань на кінець звітного періоду становить 49 833,70 тис. грн. (код рядка 1690).
Вказані обставини, на переконання ліквідатора, підтверджують, що як станом на кінець 2018 року, так і станом на 30.06.2020р. за рахунок вартості чистих активів боржник був нездатним задовольнити вимоги кредиторів ТОВ "Люнет", що, як зазначив Верховний Суд у п.80 постанови від 09.06.2022р. у справі №904/76/21, свідчить про перебування боржника у стані загрози неплатоспроможності, тобто об`єктивне банкрутство.
Зважаючи на те, що Верховний Суд наголошує на тому, що при визначенні ознак загрози неплатоспроможності слід (у тому числі) керуватися показниками фінансової звітності боржника (бухгалтерських балансів), ліквідатором у поданій заяві наголошено на тому, що боржник з 2018 року перебуває у стані поточної неплатоспроможності.
Відповідно до абзацу 3 п.3.4 Методичних рекомендацій щодо виявлення ознак неплатоспроможності підприємства та ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства, затверджених наказом Міністерства економіки України від 19.01.2006р. №14 (далі - Методичні рекомендації), поточною неплатоспроможністю характеризується фінансовий стан будь-якого підприємства, якщо на конкретний момент у зв`язку з випадковим збігом обставин тимчасово суми наявних у нього коштів і високоліквідних активів недостатньо для погашення поточного боргу, що відповідно до законодавчого визначення розглядається як неспроможність суб`єкта підприємницької діяльності виконати після настання встановленого строку їх сплати грошові зобов`язання перед кредиторами, у тому числі із заробітної плати, а також виконати зобов`язання щодо сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, податків і зборів (обов`язкових платежів) не інакше як через відновлення платоспроможності.
Вказане положення повністю узгоджується зі змістом абзацу 16 ч.1 ст.1 КУзПБ, де зазначається, що неплатоспроможність - неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом.
Ліквідатором зазначено, що вищенаведене співвідношення понять "поточна неплатоспроможність" (Методичні рекомендації) та "неплатоспроможність" (КУзПБ) вказує на чіткий взаємозв`язок між ознаками (критеріями) поточної неплатоспроможності та ознаками загрози неплатоспроможності, які обумовлюють обов`язок звернення боржника до господарського суду із заявою про відкриття справи про банкрутство.
Водночас, згідно з вказаними Методичними рекомендаціями, визначення поточної неплатоспроможності здійснюється за формулою: ДФІук (довгострокові фінансові інвестиції, які обліковуються за методом участі в капіталі інших підприємств) + ДФІін (довгострокові фінансові інвестиції - інші) + ГК (грошові кошти та їх еквіваленти в національні та іноземній валюті, поточні фінансові інвестиції) - ПК (поточні зобов`язання). Від`ємний результат розрахунків за вказаною формулою свідчить про поточну неплатоспроможність.
Показник поточної платоспроможності характеризує рівень забезпечення короткотермінових (поточних) фінансових зобов`язань підприємства його поточними (оборотними) активами (за певний термін чи на конкретну дату). Від`ємний результат свідчить про поточну неплатоспроможність підприємства. Протягом всього періоду спостереження має від`ємне значення станом на:
- 31.12.2018р.: (-47 808,3 тис. грн.);
- 31.12.2019р.: (-94 447,2 тис. грн.);
- 30.06.2020р.: (-50 025,7 тис. грн.).
Ліквідатор вказує, що такі результати свідчать про поточну неплатоспроможність підприємства протягом аналізованого періоду.
Таким чином, ліквідатор дійшов висновку, що стосовно боржника протягом аналізованого періоду мали місце ознаки поточної неплатоспроможності, що відповідає законодавчому визначенню його як боржника (абз. 4 ч.1 ст.1 КУзПБ) та співвідноситься з ознаками загрози неплатоспроможності як передумови для виникнення обов`язку керівника боржника звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство.
У зв`язку з тим, що, як мінімум, починаючи з 05.02.2020р. і по останню звітну дату, яка передувала відкриттю провадження у справі про банкрутство, боржник перебував у стані поточної неспроможності щодо виконання своїх грошових зобов`язань (згідно з абз. 3 п.3.4 Методичних рекомендацій), то дійсним та доведеним, на думку ліквідатора, є факт наявності загрози неплатоспроможності ТОВ "Люнет", який обумовлював необхідність звернення керівника боржника до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство.
Трактування ознак загрози неплатоспроможності через призму визначених Методичними рекомендаціями від 19.01.2006р. №14 критеріїв поточної неплатоспроможності, які пов`язують неможливість задоволення вимог кредиторів (строк виконання яких настав) із відсутністю у боржника високоліквідних активів (див. визначення в абз. 3 п.3.4 Методичних рекомендацій) у цій конкретній справі є правильним, оскільки такий майновий стан боржника як "поточна неплатоспроможність" є фінансово гіршим у порівняні із майновим станом "загроза неплатоспроможності".
Вказані обставини підтверджені у Звіті про фінансовий стан боржника, де у таблиці 2 (с. 12 Звіту, графа "Поточна платоспроможність") визначено від`ємний показник поточної платоспроможності та розділі "Загальні висновки" зазначено, що ознаки поточної неплатоспроможності присутні протягом всіх аналізованих періодів (с. 39 Звіту).
24.11.2021р. при винесенні постанови про визнання ТОВ "Люнет" банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури господарським судом м.Києва було встановлено, що ознаки поточної неплатоспроможності у товариства присутні протягом усіх аналізованих періодів. За наслідками 2018 - 2019 років та І півріччя 2020 року оборотні активи перевищують за обсягом суми поточних зобов`язань ТОВ «Люнет», тобто коефіцієнт покриття в даному періоді становить більше 1, а саме: 1,132 в 2018 році; 1,08 в 2019 році та 1,153 в І півріччі 2020 року. Показник забезпечення зобов`язань боржника всіма його активами перевищує одиницю при позитивній рентабельності протягом 2018 - 2019 років та перевищує одиницю при негативній рентабельності протягом І півріччя 2020 року. Користуючись Методичними рекомендаціями, що затверджені Міністерством економіки щодо визначення ознак фіктивного банкрутства, можна зробити висновок про відсутність ознак фіктивного банкрутства ТОВ «Люнет» станом на 30.06.2020р. 
Відтак, суд дійшов висновку, що з урахуванням відомостей про фінансовий стан ТОВ "Люнет", викладених у податковій звітності боржника, станом на 30.06.2020р. у боржника було достатньо активів для погашення усієї кредиторської заборгованості, у тому числі перед двома вказаними кредиторами Акціонерним товариством "Асвіо Банк" та Акціонерним товариством "Завод залізобетонних конструкцій ім. Світлани Ковальської" у розмірі 5 292 720,99 грн.
Однак, починаючи з 01.07.2020р. будь-яка фінансова та статистична звітність ТОВ "Люнет" не подавалася, що свідчить, на думку ліквідатора, про відсутність активів для погашення кредиторської заборгованості та, зокрема, підтверджується Звітом про фінансовий стан боржника (с. 19 Звіту) з посиланням на матеріали інвентаризації станом на 11.06.2021р., які містяться у матеріалах справи.
Таким чином, ліквідатором зазначено про наявність підстав для покладення солідарної відповідальності на колишнього керівника боржника ОСОБА_1 , виходячи з наступного.
По-перше, ліквідатором зазначено, що з 30.06.2020р. будь-яка податкова та статистична звітність ТОВ "Люнет" не подавалася, а матеріали справи не містять жодних доказів існування будь-яких активів у боржника в період з 01.07.2020р., у зв`язку з чим, ліквідатор дійшов висновку, що загроза неплатоспроможності боржника виникла саме з 01.07.2020р., яка полягала у нездатності ТОВ "Люнет" забезпечити за рахунок своїх активів задоволення виконання своїх зобов`язань щонайменше перед двома кредиторами Акціонерним товариством "Асвіо Банк" та Акціонерним товариством "Завод залізобетонних конструкцій ім. Світлани Ковальської" у розмірі 5 292 720,99 грн., строк виконання яких настав за умовами укладених договорів між кредиторами та боржником.
За таких обставин, ліквідатор вказує, що саме з 01.07.2020р. обчислюється місячний строк, у який керівник(и) ТОВ "Люнет" був зобов`язаний звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство.
Беручи до уваги момент виникнення заборгованості щонайменше перед двома кредиторами (АТ "Асвіо Банк" та АТ "Завод залізобетонних конструкцій ім. Світлани Ковальської") у розмірі 5 292 720,99 грн., строк погашення якої настав, а також те, що ОСОБА_1 виконував повноваження керівника тривалий період з 12.03.2020р. по 29.03.2021р., протягом якого, за даними Звіту по фінансовий стан боржника, існували ознаки поточної неплатоспроможності (у подальшому загроза неплатоспроможності), ліквідатором зазначено, що він ( ОСОБА_1 ) мав достеменно знати про наявність відповідних зобов`язань перед кредиторами. Крім того, на думку ліквідатора, ОСОБА_1 було відомо, що задоволення вимог одного кредитора призведе до неможливості виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами (через відсутність чистих активів). Зазначене, зокрема, підтверджується фінансовою звітністю ТОВ "Люнет" за перше півріччя 2020 року, яка була підписана колишнім керівником боржника ОСОБА_1 .
Також, ліквідатором зазначено, що ОСОБА_1 не ініціював перед засновниками боржника питання необхідності застосування процедури відновлення платоспроможності ТОВ "Люнет" через процедури банкрутства.
З огляду на викладене, ліквідатором зазначено, що збитковість функціонування ТОВ "Люнет" протягом тривалого часу та його неможливість виконати свої зобов`язання перед контрагентами вказує насамперед на легковажність ставлення керівника до таких обставин, а також на безпідставне ігнорування керівником боржника ОСОБА_1 приписів ч.6 ст.34 КУзПБ, які встановлюють місячний строк для звернення до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство.
На переконання ліквідатора, таку бездіяльність ОСОБА_1 не можна вважати добросовісною, оскільки вона виходить за межі встановлених законодавством строків для звернення до суду з відповідною заявою. Так само, така бездіяльність очевидно створила негативні наслідки для кредиторів у вигляді знецінення належних їм до сплати коштів. Ігнорування наявного у керівника Товариства обов`язку звернутися до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство очевидно свідчить про невжиття всіх можливих зусиль задля уникнення негативних наслідків збиткової роботи боржника для його кредиторів.
На підтвердження недобросовісності дій ОСОБА_1 , як керівника ТОВ "Люнет", ліквідатором наведено наступні обставини, а саме:
- відсутність фінансової звітності боржника починаючи з 01.07.2020р. у порушення вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України", що свідчить про приховування дійсного фінансового стану ТОВ "Люнет";
- порушення обов`язків керівника щодо ведення господарської діяльності ТОВ "Люнет", які передбачені Статутом (підпунктом 8.3.15 пункту 8.3 розділу 8), що знайшло свій прояв в укладенні значних правочинів без відповідного рішення загальних зборів: укладення Договору субпідряду №1707/2020 від 17.07.2020р., що значно перевищує 50% вартості чистих активів товариства, відповідно до останньої затвердженої фінансової звітності (відповідне рішення загальних зборів кредиторів відсутнє);
- маніпуляція даними (введенням в оману) та/або підробкою документів, що підтверджується самими свідченнями відповідача, які неодноразово викладалися у процесуальних документах у межах справи про банкрутство: зокрема, у відзиві на заяву про застосування субсидіарної відповідальності, який міститься у матеріалах провадження 910/13835/24, на сторінці 6 якого ОСОБА_1 вказав, що його було звільнено з посади керівника ТОВ ТОВ "Люнет" з 06.09.2020р., відповідно до Протоколу Загальних зборів Учасників боржника №18/2 від 06.09.2020р., на підставі якого було винесено Наказ №Б-03/09-20 від 06.09.2020р. У той же час, не будучи керівником боржника (за його твердженнями) ОСОБА_1 підписує Додаткову угоду №1 від 17.09.2020р. до Договору субпідряду №1707/2020 від 17.07.2020р., Додаткову угоду №2 від 21.09.2020р. до Договору субпідряду №1707/2020 від 17.07.2020р. та Додаткову угоду №1 від 29.09.2020р. до Договору підряду №65 від 07.07.2020р., копії яких було надано ТОВ "Інфраред Констракшн" (ТОВ "Еліткомфортбуд") на інформаційний запит ліквідатора.
Враховуючи викладене, ліквідатором зазначено, що ОСОБА_1 , як колишнім керівником ТОВ "Люнет", не дотримано місячний строк звернення до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство з моменту настання строку виконання боржником зобов`язань (05.02.2020р.) щонайменше перед двома його кредиторами (АТ "Асвіо Банк" та АТ "ЗЗБК ім. Ковальської") разом із фактом перевищення в той самий момент сумарного розміру цих зобов`язань (5 292 720,99 грн.) над розміром всіх чистих активів боржника (з 01.07.2020 - 0,00 грн./відсутні взагалі), що в сукупності свідчить про ознаки загрози неплатоспроможності боржника.
Допущення вказаних порушень згідно з приписами абзацу 2 ч.6 ст.34 КУзПБ, має наслідком застосування до колишнього керівника боржника солідарної відповідальності за незадоволення вимог кредиторів.
В обгрунтування заявленого розміру солідарної відповідальності ліквідатором зазначено, що аналіз правових висновків постанови Верховного Суду від 04.09.2024р. у справі №908/3236/21 дозволяє дійти висновку, що керівники боржника є солідарними боржниками за вимогами кредиторів такого підприємства. При цьому, та обставина, що відповідні кошти мають зараховуватися до ліквідаційної маси вказує на те, що при визначенні розміру відповідальності солідарного боржника слід керуватися реєстром вимог кредиторів.
Загальна сума вимог кредиторів за реєстром вимог кредиторів ТОВ "Люнет" становить 23 267 538,54 грн. Відтак, ліквідатором заявлено вимогу про стягнення з ОСОБА_1 в якості солідарної відповідальності 23 267 538,54 грн.
У відзиві на заяву про застосування солідарної відповідальності до колишнього керівника банкрута ОСОБА_1 просив відмовити у задоволенні заяви ліквідатора арбітражного керуючого Бандури І. В. у повному обсязі, мотивуючи наступним.
По-перше, ОСОБА_1 зазначено, що він обіймав посаду керівника ТОВ "Люнет" у період з 10.03.2020р. по 06.09.2020р. При цьому, між ОСОБА_1 та попереднім керівником боржника ОСОБА_2 не підписувався жодний акт приймання-передачі справ, інформація про наявність значної заборгованості товариства та існування ознак стійкої неплатоспроможності ТОВ "Люнет" не була доведена до відома ОСОБА_1 при вступі на посаду. Про існування кредиторської заборгованості ТОВ "Люнет" ОСОБА_1 дізнався лише після вчинення виконавчих дій в межах виконавчих проваджень про стягнення заборгованості з боржника, які були відкриті у період з 10.03.2020р. по 06.09.2020р. Всі суми заборгованості товариства, які виникли у вказаний період, були погашені боржником у порядку виконання судових рішень.
По-друге, щодо доводів ліквідатора стосовно існування ознак недобросовісності у діях ОСОБА_1 як керівника ТОВ "Люнет" (неподання фінансової звітності боржника у період з 01.07.2020р., що свідчить про приховування дійсного фінансового стану ТОВ "Люнет"; порушення ОСОБА_1 обов`язків керівника щодо ведення господарської діяльності ТОВ "Люнет", які передбачені підпунктом 8.3.15 пункту 8.3 розділу 8 Статуту товариства, що знайшло свій прояв в укладенні значних правочинів без відповідного рішення загальних зборів (укладення Договору субпідряду №1707/2020 від 17.07.29020р., що значно перевищує 50 % вартості чистих активів товариства, відповідно до останньої поданої боржником фінансової звітності без відповідного рішення загальних зборів ТОВ "Люнет"); маніпуляція даними та/або підробкою документів щодо моменту звільнення ОСОБА_1 з посади керівника боржника (06.09.2020р.) та підписання ОСОБА_1 господарських договорів 17.09.2020р., 21.09.2020р. та 29.09.2020р., тобто після його звільнення з посади керівника боржника) відповідачем зазначено, що відповідні обставини були досліджені господарським судом м.Києва у рішенні від 04.06.2025р. по справі №910/3070/21(910/13835/24) за заявою ліквідатора ТОВ "Люнет" арбітражного керуючого Бандури І.В. про покладення субсидіарної відповідальності на ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 за доведення ТОВ "Люнет" до банкрутства та були відхилені судом.
По-третє, відповідачем зазначено, що у постанові Верховного Суду від 19.11.2024р. по справі №910/3070/21 було встановлено ряд обставин, які спростовують доводи ліквідатора, викладені у поданій заяві, а саме: економічні ознаки дій з доведення до банкрутства ТОВ "Люнет" протягом 2018 - 2019 років та І півріччя 2020 року відсутні; ОСОБА_1 було звільнено з посади директора боржника з 06.09.2020р. за власним бажанням та призначено тимчасово виконуючим обов`язки директора боржника ОСОБА_3 з наданням відповідного обсягу повноважень, відтак обов`язок щодо подання фінансової та податкової звітності лежав не на ОСОБА_1 ; суд апеляційної інстанції не надав оцінку наданим ОСОБА_1 доказам (Договір підряду №65 від 07.07.2020р., укладений між ТОВ "Люнет" та Державним підприємством "Служба місцевих автомобільних доріг у Закарпатській області") з точки зору вжиття чи невжиття активних заходів ОСОБА_1 як директором, для подолання фінансових ускладнень ТОВ "Люнет", що потребують оцінки при з`ясуванні судом обставин наявності дій чи бездіяльності керівника для погашення наявної заборгованості.
З огляду на викладене, ОСОБА_1 у поданому відзиві наголосив про відсутність правових підстав для застосування до нього, як до колишнього керівника ТОВ "Люнет", солідарної відповідальності за незадоволення вимог кредиторів ТОВ "Люнет".
Із введенням у дію з 21.10.2019р. Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КузПБ) запроваджено солідарну відповідальність за порушення вимоги цього Кодексу щодо обов`язку та строку для звернення до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство (зокрема у разі загрози неплатоспроможності), визначено суб`єктом цієї відповідальності керівника боржника та встановлено строк для виконання боржником відповідного обов`язку - один місяць.
Так, згідно з ч.6 ст.34 КУзПБ (у редакції, чинній на момент введення в дію КУзПБ), боржник зобов`язаний у місячний строк звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі у разі, якщо задоволення вимог одного або кількох кредиторів призведе до неможливості виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами (загроза неплатоспроможності), та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Якщо керівник боржника допустив порушення цих вимог, він несе солідарну відповідальність за незадоволення вимог кредиторів. Питання порушення керівником боржника зазначених вимог підлягає розгляду господарським судом під час здійснення провадження у справі. У разі виявлення такого порушення про це зазначається в ухвалі господарського суду, що є підставою для подальшого звернення кредиторів зі своїми вимогами до зазначеної особи.
У подальшому до вказаної норми внесено зміни, зокрема, щодо визначення суб`єктами відповідальності органів управління боржника (Закон України №2971-ІХ від 20.03.2023р.).
Солідарна відповідальність полягає у залученні третіх осіб - керівника (органів управління) боржника, який (які) не звернувся (звернулися) до господарського суду про відкриття провадження у справі про банкрутство в місячний термін у разі наявності загрози неплатоспроможності юридичної особи, щодо якої в подальшому відкрито та здійснюється провадження у справі про банкрутство, до солідарного обов`язку з виконання грошових зобов`язань боржника. Тобто солідарна відповідальність є правовим механізмом захисту та відновлення прав кредиторів (які були необізнані з вини боржника про стан його неплатоспроможності як під час вступу з ним у господарські відносини, так і після цього, під час погіршення платоспроможності боржника до стану загрози неплатоспроможності) за рахунок особистого майна керівника (органів управління) боржника, тобто майна, відмінного від майна боржника. 
Верховний Суд у складі суддів палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду в постанові від 04.09.2024р. у справі №908/3236/21 зауважив, що застосуванням "солідарної відповідальності" законодавець стимулює виконання боржником обов`язку з подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство за наявності відповідних умов (загрози неплатоспроможності), тоді як для кредитора подання такої заяви є правом, обумовленим лише наявністю у нього незадоволених/невиконаних боржником зобов`язань за вимогами кредитора (ст.1, ч.ч.1, 2 ст.34, ч.6 ст.39 КУзПБ).
У справі про банкрутство солідарна відповідальність покладається за таке порушення (неподання боржником, який перебував у стані загрози неплатоспроможності, заяви про відкриття справи про банкрутство), наслідком якого є такі негативні наслідки як неможливість виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами у разі задоволення вимог одного або кількох кредиторів боржника.
У зв`язку з цим Верховний Суд у зазначеній постанові у справі №908/3236/21 дійшов висновку, що термін "солідарна відповідальність за незадоволення вимог кредиторів" у частині 6 статті 34 КУзПБ застосовується в іншому значенні, ніж згідно з положеннями Цивільного кодексу України. Тому положення частини 6 статті 34 КУзПБ з урахуванням статті 22 Цивільного кодексу України та mutatis mutandis висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 28.09.2021р. у справі №761/45721/16-ц, слід розуміти як відповідальність порушника за збитки, завдані боржнику та, відповідно, його кредиторам.
Солідарна відповідальність має деліктну природу, що узгоджується із частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України, якою встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Також Верховний Суд у постанові від 04.09.2024р. у справі №908/3236/21 зауважив, що закон визначає суб`єктом правопорушення керівника як одноособовий орган управління підприємства боржника, а згідно зі змінами, внесеними Законом України від 20.03.2023р. №2971-IX, - суб`єктами правопорушення, а отже, і солідарної відповідальності є органи управління боржника, які можуть бути як одноособовим органом управління, так і колективними.
Водночас термін "органи управління боржника" у ч.6 ст.34 КУзПБ застосовується не у тому значенні, яке має цей термін за положеннями Цивільного кодексу України.
Так, відповідно до ст.2 Цивільного кодексу України, учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. За приписами частини 1 статті 92 зазначеного Кодексу юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.
Тож, оскільки органи управління юридичної особи не є учасниками цивільних відносин, суб`єктами права, вони не можуть нести відповідальність, а при належному тлумаченні ч.6 ст.34 КУзПБ під суб`єктами відповідальності слід розуміти членів органів управління боржника - юридичної особи.
Притягнення керівників, засновників (учасників, акціонерів) боржника, інших осіб боржника до солідарної, субсидіарної відповідальності є винятковим механізмом відновлення порушених прав кредиторів. У його застосуванні необхідно враховувати як сутність конструкції юридичної особи, яка передбачає майнову відособленість цього суб`єкта, його самостійну відповідальність, наявність у засновників, які входять до складу органів управління юридичної особи, широкої свободи розсуду при прийнятті (узгодженні) ділових рішень, і заборона заподіяння ними шкоди незалежним учасникам обороту у вигляді недобросовісного використання інституту юридичної особи.
Кожен учасник цивільного/господарського обороту, що укладає угоди з певною юридичною особою, має намір отримати відповідний результат, що можливим є лише за платоспроможності цієї юридичної особи. Вичерпну інформацію про фінансове (майнове) становище юридичної особи має її керівник як одноосібний виконавчий орган, який повинен діяти розумно і сумлінно, зокрема, щодо контрагентів боржника.
Отже, визначення керівника боржника (а з урахуванням змін, внесених Законом України від 20.03.2023р. №2971-IX, - членів органів управління боржника) суб`єктом солідарної відповідальності узгоджується з наведеними положеннями частини 1 статті 92 Цивільного кодексу України, через що саме на керівника (членів органів управління) боржника покладений обов`язок у встановлених законом випадках ініціювати справу про банкрутство, і, відповідно, нести відповідальність у разі невиконання цього обов`язку.
Для покладення солідарної відповідальності на керівника/члена органу управління боржника істотне значення має встановлення моменту виникнення в нього обов`язку звернутися до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника.
Момент виникнення такого обов`язку залежить у кожному конкретному випадку від наявності об`єктивних юридичних фактів, що підтверджують виникнення загрози неплатоспроможності та вочевидь свідчать про неможливість продовження нормальної господарської діяльності без негативних наслідків для боржника та його кредиторів.
За буквального прочитання ч.6 ст.34 КУзПБ загроза неплатоспроможності відповідно до цього Кодексу настає у разі, якщо задоволення вимог одного або кількох кредиторів призведе до неможливості виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами.
А тому для покладення солідарної відповідальності у справі про банкрутство доцільним є визначення моменту, коли задоволення нею вимог одного або кількох кредиторів призведе до неможливості виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами.
Умовами для встановлення щодо боржника такого складного за своїм змістом юридичного факту, як загроза неплатоспроможності боржника, є одночасна (зокрема протягом місячного періоду, визначеного частиною 6 статті 34 КУзПБ) наявність таких юридичних фактів:
- існування у боржника щонайменше перед двома кредиторами зобов`язань, строк виконання яких настав та визначається за правилами закону, що регулює відповідні правовідносини (купівлі-продажу, поставки, підряду, позики, бюджетні та податкові тощо);
- розмір всіх активів боржника є меншим, ніж сумарний розмір зобов`язань перед всіма кредиторами боржника, строк виконання яких настав за правилами закону, що регулює відповідні правовідносини (купівлі-продажу, поставки, підряду, позики, бюджетні та податкові тощо), тобто такий майновий стан боржника за всіма його показниками (основними фондами, дебіторською заборгованістю, строк виконання зобов`язань щодо якої настав, тощо), який за оцінкою сукупної вартості всіх активів боржника очевидно не здатний забезпечити задоволення вимог виконання зобов`язань перед всіма кредиторами, строк виконання яких настав, ні у добровільному, ні у передбаченому законом примусовому порядку.
При цьому зобов`язання, що підтверджують виникнення загрози неплатоспроможності, мають бути реальними та документально підтвердженими. Для визначення ознак загрози неплатоспроможності правове значення має сукупний розмір боргових зобов`язань, а не їх структура, оскільки при аналізі фінансового стану боржника із загального переліку зобов`язань не виключаються ті, які не дають змогу кредитору ініціювати процедуру банкрутства.
Отже, загроза неплатоспроможності боржника розкривається законодавцем через його фінансово-економічний стан, основним визначальним критерієм якого є нездатність боржника відповісти за своїми зобов`язаннями належним йому майном (активами) і тим самим виконати грошові зобов`язання в повному обсязі перед всіма кредиторами.
Фінансово-економічний стан, що визначається на підставі відповідних показників матеріального, фінансового стану боржника та стану його господарської діяльності (з контрагентами тощо) як загроза неплатоспроможності, має бути не умовно-тимчасовим, а стабільно-незворотним для боржника і наслідки такого стану мають безпосередньо впливати на стан розрахунків з кредиторами.
Саме така стійкість та незворотність стану фінансово-господарської діяльності боржника, зокрема в частині розрахунків з кредиторами, і відрізняє загрозу неплатоспроможності боржника від іншого його стану фінансово-господарської діяльності, що має тимчасовий характер, і передбачає реальну (обґрунтовану матеріально-фінансовими показниками) можливість боржника у межах звичайної господарської діяльності у розумні строки змінити та відновити свої фінансові й економічні показники, що нададуть можливість боржнику в межах звичайного режиму господарської діяльності виконувати свої зобов`язання перед контрагентами та задовольняти грошові вимоги кредиторів.
При цьому доцільно враховувати реальні (доведені належними доказами) майбутні зміни вартості та/або складу активів, з використанням яких можуть бути задоволені вимоги кредиторів, що відбудуться (повинні відбутись) протягом відповідного місяця, тому що керівник має право посилатись на реальні очікування зміни складу та вартості активів, фінансового стану підприємства з огляду на його господарську діяльність.
У практиці Верховного Суду виявлення "ознак загрози неплатоспроможності" пов`язане з наданням судами оцінки:
- зібраним у справі доказам щодо підстав, обставин та дати виникнення у боржника перед кредитором зобов`язання, невиконання якого обумовило звернення із заявою про відкриття провадження у цій справі;
- доказам, наданим на підтвердження підстав, обставин та дати виникнення у боржника зобов`язань перед іншими кредиторами у справі;
- доказам щодо вартості майнових активів боржника станом на той звітний період, коли у нього виникли та одночасно тривали зобов`язання перед щонайменше двома кредиторами боржника.
Крім того, судом можуть бути враховані висновки експертів (фахівців), аудиторські висновки, висновки за результатами перевірки фінансово-господарської діяльності боржника, у тому числі податковими органами, доповідні записки (інші звернення до керівника) працівників боржника (бухгалтерів, юристів тощо) про наявність відповідних обставин та загроз, фінансово-господарська та/або податкова звітність щодо діяльності боржника, рішення суду про стягнення або інші обмеження щодо фінансово-господарської діяльності боржника тощо.
Згідно з усталеною правовою позицією Верховного Суду (зокрема викладеною в постановах Верховного Суду від 15.06.2021р. у справі №910/2971/20, від 09.06.2022р. у справі №904/76/21) частиною 6 статті 34 КУзПБ закріплено презумпцію вини керівника (органів управління) боржника у недотриманні ним обов`язку визначеного абзацом першим цієї норми, адже положення абзацу першого цієї норми визначають імперативний обов`язок керівника (органів управління) боржника зі звернення до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство. Така презумпція полягає в наявності причинно-наслідкового зв`язку між неподанням керівником (органами управління) боржника заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство та негативними наслідками для кредиторів у вигляді неможливості погашення збільшеної заборгованості.
Однак наведена презумпція є спростовною, оскільки керівник (орган управління) боржника, на якого покладено тягар доведення відповідних обставин, може довести відсутність причинного зв`язку між неможливістю задоволення вимог кредиторів і невиконанням ним обов`язку, визначеного абз.1 ч.6 ст.34 КУзПБ, щодо звернення до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство.
Тлумачення норм статей 13, 92 Цивільного кодексу України у взаємозв`язку з положеннями статті 34 КУзПБ свідчить, що керівник (орган управління) боржника зобов`язаний діяти добросовісно, розумно не лише по відношенню до юридичної особи, а й щодо кредиторів та, враховуючи права та законні інтереси останніх, зокрема, повинен своєчасно їх інформувати про стан неплатоспроможності боржника, сприяти їм в отриманні такої інформації, що має вплив на прийняття ними рішень щодо порядку взаємодії з боржником.
Невиконання керівником (органами управління) боржника вимог абз.1 ч.6 ст.34 КУзПБ щодо звернення до суду в місячний строк за наявності визначених цією нормою підстав із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника, свідчить по суті про недобросовісне приховування ним від кредиторів інформації щодо незадовільного майнового становища боржника.
Керівник боржника як особа, що притягується до солідарної відповідальності, спростовуючи названу презумпцію, має право довести добросовісність, розумність своїх дій у недотримані вимог абз.1 ч.6 ст.34 КУзПБ.
Якщо керівник (орган управління) боржника доведе, що виникнення обставин, визначених абз.1 ч.6 ст.34 КУзПБ, не свідчило про стан загрози неплатоспроможності, тобто об`єктивне банкрутство (критичний момент з настанням якого боржник через зниження вартості чистих активів став нездатним у повному обсязі задовольнити вимоги кредиторів, у тому числі і щодо сплати обов`язкових платежів), і він, незважаючи на тимчасові фінансові ускладнення, добросовісно розраховував на їх подолання в розумний строк, доклав залежних від себе максимальних зусиль для досягнення такого результату, то такий керівник (орган управління) з урахуванням загальноправових принципів юридичної відповідальності може бути звільненим від солідарної відповідальності.
У постанові від 04.09.2024р. у справі №908/3236/21 Верховний Суд також зауважив, що суд зазначає про очевидну відсутність загрози неплатоспроможності боржника якщо:
- звернення або незвернення із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство жодним чином не впливає і не змінює стану та порядку розрахунків з кредиторами, не призводить до порушення їхніх прав на задоволення вимог до боржника (інших негативних наслідків для кредиторів: простій, збитки, штрафні санкції внаслідок невиконання боржником зобов`язання перед кредиторами);
- внаслідок неподання боржником відповідної заяви не змінились/не погіршились його розрахункові можливості (можливості відповідати за зобов`язаннями, зокрема і належними йому активами: майном, коштами, правом вимоги до третіх осіб тощо).
Розглядаючи позов в межах справи про банкрутство, суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство боржника, не повинен обмежуватися дослідженням доказів, наданих заявником та іншими учасниками провадження (матеріали позовного провадження), але має в силу наведених вище особливостей природи банкрутства надавати оцінку заявленим вимогам з урахуванням дослідження усієї сукупності доказів, в тому числі і тих, що містяться в матеріалах справи про банкрутство боржника (аналогічний висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.11.2019р. у справі №911/2548/18).
Вбачається, що задля встановлення обставин, необхідних для вирішення спору в справі 910/3070/21(910/7462/25), місцевий суд дослідив та надав оцінку доказам, що містяться у матеріалах даної справи, справи №910/3070/21(910/13835/24) за заявою ліквідатора ТОВ "Люнет" арбітражного керуючого Бандури І.В. про покладення субсидіарної відповідальності на ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 за доведення боржника до банкрутства, а також справи №910/3070/21 за заявою Акціонерного товариства "Асвіо банк" про банкрутство ТОВ "Люнет".
Для визначення моменту виникнення загрози неплатоспроможності у ТОВ "Люнет" місцевим судом було проаналізовано фінансову звітність боржника за 2018, 2019 та І півріччя 2020 року (фінансові звіти суб`єкта малого підприємництва за відповідний період із значенням балансів станом на 31.12.2018р., 31.12.2019р. та 30.06.2020р.), а також кредиторську заборгованість ТОВ "Люнет", розмір якої визначено ухвалами господарського суду м.Києва в даній справі, її структуру, моменти виникнення у боржника зобов`язань з її погашення перед кредиторами, тощо, та встановлено наступне.
Загальний розмір кредиторської заборгованості ТОВ "Люнет", визнаний судом у справі №910/3070/21, складає 23 267 538,54 грн.
Як вбачається з фінансової звітності ТОВ "Люнет" за 2018, 2019 та І півріччя 2020 року, ознаки поточної неплатоспроможності у товариства присутні протягом всіх аналізованих періодів. За наслідками 2018-2019 років та І півріччя 2020 року оборотні активи перевищують за обсягом суми поточних зобов`язань ТОВ "Люнет", тобто коефіцієнт покриття в даному періоді становить більше 1, а саме: 1,132 в 2018 році; 1,080 в 2019 році та 1,153 в І півріччі 2020 року. Показник забезпечення зобов`язань боржника всіма його активами перевищує одиницю при позитивній рентабельності протягом 2018-2019 років та перевищує одиницю при негативній рентабельності протягом І півріччя 2020 року.
Таким чином, з урахуванням відомостей про фінансовий стан ТОВ "Люнет", викладених у звітності боржника, станом на 30.06.2020р. у боржника було достатньо активів для погашення усієї кредиторської заборгованості, у тому числі перед двома зазначеними ліквідатором у поданій заяві кредиторами Акціонерним товариством "Асвіо Банк" та Акціонерним товариством "Завод залізобетонних конструкцій ім. Світлани Ковальської" у розмірі 5 292 720,99 грн. (заборгованість зазначена станом на лютий 2020 року), відтак у керівництва боржника у вказаний період не виник обов`язок у розумінні ч.6 ст.34 Кодексу України з процедур банкрутства звертатися до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Люнет".
Проаналізувавши період господарської діяльності боржника з 01.07.2020р. до відкриття провадження у справі №910/3070/21 за заявою Акціонерного товариства "Асвіо Банк" про банкрутство ТОВ "Люнет" ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.04.2021р., апеляційний суд зазначає наступне.
Місцевим судом вірно відхилені доводи ліквідатора арбітражного керуючого Бандури І.В. стосовно того, що у ТОВ "Люнет" були відсутні будь-які активи, починаючи з 01.07.2020р. 
Як вбачається з банківських виписок по рахунку ТОВ "Люнет", відкритому в Акціонерному товаристві "Комерційний банк "Глобус", які були долучені ліквідатором арбітражним керуючим Бандурою І.В. до заяви про застосування субсидіарної відповідальності до керівників та учасників боржника за доведення товариства до банкрутства (справа №910/3070/21(910/13835/24), 01.09.2020р. та 29.09.2020р. на рахунок ТОВ "Люнет" надійшли від Державного підприємства "Служба місцевих автомобільних доріг у Закарпатській області" грошові кошти в розмірі 6 340 253,56 грн. та 3 179 744,82 грн. відповідно в якості оплати за Договором підряду №65 від 07.07.2020р.
Крім того, як було правильно зазначено місцевим судом, щонайменше станом на 30.06.2020р. згідно з фінансовою звітністю ТОВ "Люнет" за боржником обраховувалися основні засоби на суму 244,7 тис. грн., запаси на суму 14 472,7 тис. грн., дебіторська заборгованість за продукцію, товари, послуги та роботи на суму 5 283 тис. грн., інша поточна дебіторська заборгованість на суму 34 516 тис. грн., гроші та їх еквіваленти на суму 29,9 тис. грн., а також інші оборотні активи на суму 3 158,3 тис. грн.
Згідно з п.2.1 Договору підряду №65 від 07.07.2020р., укладеного між Державним підприємством "Служба місцевих автомобільних доріг у Закарпатській області" ( Замовник) та ТОВ "Люнет" (Підрядник), ціна цього Договору становить 62 999 000,00 грн., в тому числі ПДВ 10 499 833,33 грн. Вартість робіт на 2020 рік складає 9 520 000,00 грн., у тому числі ПДВ - 1 586 666,67 грн. Вартість робіт на 2021 рік складає 53 479 000,00 грн., у тому числі ПДВ - 8 913 166,16 грн. Відповідно до ст.48 Бюджетного кодексу України, бюджетні зобов`язання Замовника виникають у разі наявності відповідного бюджетного призначення та в межах бюджетних асигнувань. Фінансування робіт здійснюється за рахунок коштів місцевого бюджету.
Окрім факту оплати Державним підприємством "Служба місцевих автомобільних доріг у Закарпатській області" 9 519 998,38 грн. на користь ТОВ "Люнет" за виконані роботи у 2020 році банківськими виписками по рахунку боржника, відкритому в Акціонерному товариству "Комерційний банк "Глобус", підтверджується, що за рахунок отриманих за Договором підряду №65 від 07.07.2020р. коштів погашалася заборгованість ТОВ "Люнет" в межах відкритих виконавчих проваджень, а саме: 08.09.2020р. на суму 140 742,69 грн. та 142 359,36 грн., 09.09.2020р. на суму 341 261,04 грн., 10.09.2020р. на суму 877 208,95 грн., 21.09.2020р. на суму 115 987,88 грн., 25.09.2020р. на суму 6 990,04 грн., 02.10.2020р. на суму 2 236,47 грн., 05.10.2020р. на суму 303 602,94 грн.
Враховуючи надходження на банківський рахунок ТОВ "Люнет" грошових коштів від Державного підприємства "Служба місцевих автомобільних доріг у Закарпатській області" за Договором підряду №65 від 07.07.2020р. в якості оплати за роботи у 2020 році у розмірі 9 519 998,39 грн., з огляду на те, що вказані кошти у тому числі були спрямовані на погашення заборгованості перед кредиторам у межах відкритих виконавчих проваджень, а також виконання своїх зобов`язань перед контрагентами (у тому числі сплата грошових коштів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Еліткомфортбуд" за Договором субпідряду №1707/2020 від 17.07.2020р.), суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обгрунтованість та правомірність очікувань ТОВ "Люнет" та у тому числі його керівництва за рахунок коштів, які мали би бути отримані за роботи за 2021 рік за Договором підряду №65 від 07.07.2020р. (п. 2.1 Договору), покращити фінансові та економічні показники діяльності товариства, що надало би можливість боржнику виконувати свої зобов`язання перед контрагентами та задовольняти грошові вимоги кредиторів.
Вказані обставини, на переконання колегії суддів, свідчать про відсутність у ТОВ "Люнет" загрози неплатоспроможності у період з 01.07.2020р. до моменту відкриття провадження у справі №910/3070/21 за заявою Акціонерного товариства "Асвіо Банк" про банкрутство ТОВ "Люнет" ухвалою господарського суду м.Києва від 12.04.2021р.
Тому місцевий суд вірно відхилив твердження ліквідатора арбітражного керуючого Бандури І.В. стосовно того, що у керівника ТОВ "Люнет" виник обов`язок згідно з ч.6 ст.34 Кодексу України з процедур банкрутства у місячний строк щонайменше з 01.07.2020р. звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Люнет".
Щодо доводів ліквідатора стосовно недобросовісної поведінки ОСОБА_1 у період виконання ним повноважень керівника ТОВ "Люнет", апеляційний суд зазначає наступне.
1.Аргументи ліквідатора стосовно того, що відсутність фінансової звітності боржника починаючи з 01.07.2020р. у порушення вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" свідчить про приховування дійсного фінансового стану ТОВ "Люнет".
Апеляційний суд зазначає, що неподання ТОВ "Люнет" фінансової звітності товариства за період з 01.07.2020р. беззаперечно свідчить про недоліки в діяльності керівництва ТОВ "Люнет", а саме: порушення положень Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" в частині незабезпечення ведення бухгалтерського обліку товариства.
Однак, місцевим судом вірно були відхилені доводи ліквідатора арбітражного керуючого Бандури І.В. стосовно того, що неподання керівництвом боржника фінансової звітності за період з 01.07.2020р. унеможливило ефективну роботу ТОВ "Люнет", оскільки обставини того, що заборгованість ТОВ "Люнет" перед кредиторами, вимоги яких були визнані господарським судом у справі №910/3070/21 про банкрутство ТОВ "Люнет", виникла за правилами закону та згідно з положеннями укладених боржником із кредиторами правочинів у період до першого кварталу 2020 року, встановлені ухвалами господарського суду м.Києва від 27.10.2021р., 13.07.2022р. та 08.02.2023р. по справі №910/3070/21 та не підлягають доказуванню згідно з ч.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України.
Єдиним кредитором, грошові вимоги до ТОВ "Люнет" якого виникли у період з 01.07.2020р., є ОСОБА_5 на суму 196 483,15 грн. ( ОСОБА_5 було звільнено з ТОВ "Люнет" на підставі Наказу №11-К/ТР від 21.07.2020р. без виплати у день звільнення усіх належних їй коштів, які відносяться до заробітної плати - обставини, встановлені ухвалою господарського суду м.Києва від 19.07.2023р. по справі №910/3070/21).
Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду, що неподання ТОВ "Люнет" фінансової звітності за період з 01.07.2020р. не перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з банкрутством боржника (доказів укладення боржником правочинів із кредиторами за вказаний період неподання товариством звітності матеріали справи не містять, тобто, ТОВ "Люнет" не було навмисно приховано інформацію про свій фінансовий/майновий стан на шкоду кредиторам задля отримання вигоди, тощо).
Зазначені обставини були встановлені господарським судом м.Києва у рішенні від 04.06.2025р. по справі №910/3070/21(910/13835/24) за заявою ліквідатора ТОВ "Люнет" арбітражного керуючого Бандури І.В. про покладення субсидіарної відповідальності на ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 за доведення боржника до банкрутства, яке не було оскаржене та набрало законної сили, відтак вони не підлягають доказуванню згідно з положеннями ч.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України.
З огляду на викладене, місцевим судом правильно відхилені доводи ліквідатора арбітражного керуючого Бандури І.В. щодо того, що відсутність фінансової звітності боржника починаючи з 01.07.2020р. свідчить про приховування дійсного фінансового стану ТОВ "Люнет".
2. Аргументи ліквідатора стосовно того, що укладаючи Договір субпідряду №1707/2020 від 17.07.2020р., ОСОБА_1 як керівник ТОВ "Люнет" порушив свої посадові обов`язки, які передбачені статутом товариства (пп.8.3.15 п.8.3 розділу 8 статуту), а саме: уклав значний правочин без відповідного рішення загальних зборів.
Проаналізувавши положення зазначених договорів (Договору підряду №65 від 07.07.2020р., Договору субпідряду №1707/2020 від 17.07.2020р.), банківські виписки по рахункам ТОВ "Люнет" та інші, наявні у справі №910/3070/21(910/13835/24) та справі №910/3070/21 матеріали, судом першої інстанції були встановлено наступні обставини, а саме:
- Договір підряду №65 від 07.07.2020р. та Договір субпідряду №1707/2020 від 17.07.2020р. мають ідентичні предмети - капітальний ремонт автомобільної догори загального користування місцевого значення О 070702 Завидово - Загаття - Іршава км 0+000 - км 23+300 Закарпатської області, найменування та місцезнаходження об`єкта ремонтно-будівельних робіт;
- Договір субпідряду №1707/2020 від 17.07.2020р. містить відомості про замовника ремонтно-будівельних робіт, яким є Державне підприємство "Служба місцевих автомобільних доріг у Закарпатській області";
- Договір субпідряду №1707/2020 укладено 17.07.2020р., тобто після укладення Договору підряду №65 (07.07.2020р.);
- згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом діяльності ТОВ "Люнет" є КВЕД 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель. Іншими видами діяльності ТОВ "Люнет" є у тому числі КВЕД 42.99 Будівництво інших споруд, н.в.і.у., КВЕД 43.29 Інші будівельно-монтажні роботи, КВЕД 43.99 Інші спеціалізовані будівельні роботи, н.в.і.у. та КВЕД 42.11 Будівництво доріг і автострад;
- згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфраред Констракшн" (до зміни назви - ТОВ "Еліткомфортбуд") є КВЕД 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель. Іншими видами діяльності Товариства є у тому числі КВЕД 42.99 Будівництво інших споруд, н.в.і.у., КВЕД 43.29 Інші будівельно-монтажні роботи, КВЕД 43.99 Інші спеціалізовані будівельні роботи, н.в.і.у. та КВЕД 42.11 Будівництво доріг і автострад;
- згідно з відомостями з веб-сайту YouControl з 25.09.2019р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Інфраред Констракшн" (до зміни назви - ТОВ "Еліткомфортбуд") має безстрокову ліцензію на здійснення господарської діяльності, пов`язаної зі створенням об`єктів архітектури, видану Державною архітектурно-будівельною інспекцією України;
- згідно з листом Державного підприємства "Служба місцевих автомобільних доріг у Закарпатській області" від 20.05.2021 у серпні-вересні 2020 року ТОВ "Люнет" виконало роботи та отримало за це 9 519 998 грн., у 2021 році фінансування не передбачено, ТОВ "Люнет" у 2021 році роботи не виконувало, заборгованість перед ТОВ "Люнет" відсутня.
Враховуючи зазначене, місцевий суд дійшов правильного висновку, що вказаний договір було укладено боржником задля належного виконання умов Договору підряду №65 від 07.07.2020р., укладеного боржником із Державним підприємством "Служба місцевих автомобільних доріг у Закарпатській області".
З урахуванням положень п.12.1 Договору субпідряду №1707/2020 від 17.07.2020р. та п.16.3 Договору підряду №65 від 07.07.2020р. місцевим судом вірно прийнято до уваги доводи ОСОБА_1 стосовно того, що необхідність розрахунків у другій половині 2020 року за Договором субпідряду обумовлена безпосередньою залежністю виконання Субпідрядником робіт за вказаними договорами від розрахунків за Договором субпідряду. У разі несплати боржником на користь Субпідрядника коштів за укладеним Договором та, як наслідок, подальшого невиконання Субпідрядником відповідних робіт, з`явився би ризик застосування до ТОВ "Люнет" штрафних санкцій за Договором підряду №65 від 07.07.2020р. та покладення на боржника тягаря з відшкодування збитків, понесених Замовником, а також неотримання боржником коштів за вказаним Договором. Відтак, протилежні доводи ліквідатора стосовно необхідності першочергового погашення ТОВ "Люнет" існуючої заборгованості перед кредиторами після отримання від Державного підприємства "Служба місцевих автомобільних доріг у Закарпатській області" у вересні 2020 року грошових коштів у розмірі 9 519 998,38 грн. правильно відхилені місцевим судом з урахуванням у тому числі того, що залишок вказаних коштів у розмірі 2 429 998,38 грн. (9 519 998,38 грн. - 7 090 000,00 грн. (з яких щонайменше 6 340 644,65 грн. підтверджено Актом приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2020 року та Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за серпень 2020 року)) після оплати ТОВ "Люнет" виконаних Субпідрядником робіт був спрямований на погашення заборгованості перед кредиторами в межах виконавчих проваджень.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що, укладаючи Договір субпідряду №1707/2020 від 17.07.2020р., керівництво ТОВ "Люнет" (керівник боржника Марченко О.Ю., учасники боржника ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ) діяли добросовісно та розумно. ОСОБА_1 обгрунтовано доцільність укладення вказаного Договору (задля виконання Договору підряду №65 від 07.07.2020р.), а також економічну вигоду від укладення даного правочину (при неможливості виконання умов Договору підряду №65 від 07.07.2020р. за рахунок власних сил та засобів, боржником залучено для такого виконання Субпідрядника, за результатом чого різниця між отриманими та витраченими коштами на виконання ремонтно-будівельних робіт за Договором підряду №65 від 07.07.2020р. у розмірі 2 429 998,38 грн. була у тому числі спрямована на погашення кредиторської заборгованості ТОВ "Люнет" в межах виконавчих проваджень). Будь-яких доказів того, що Субпідрядник Товариство з обмеженою відповідальністю "Інфраред Констракшн" (до зміни назви - ТОВ "Еліткомфортбуд") був заінтересованою особою стосовно ТОВ "Люнет", або ж того, що Субпідрядник/учасники та/або керівник боржника незаконно збільшили розмір своїх активів за рахунок активів ТОВ "Люнет" внаслідок укладення зазначеного договору, матеріали справи не містять.
Зазначені обставини були встановлені господарським судом м.Києва у рішенні від 04.06.2025р. по справі №910/3070/21(910/13835/24) за заявою ліквідатора ТОВ "Люнет" арбітражного керуючого Бандури І.В. про покладення субсидіарної відповідальності на ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 за доведення боржника до банкрутства, яке не було оскаржене та набрало законної сили, відтак вони не підлягають доказуванню згідно з положеннями ч.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України.
Апеляційний суд зазначає, що хоча ОСОБА_1 і не було дотримано визначеного статутом ТОВ "Люнет" порядку укладення значних правочинів боржника (укладення Договору субпідряду №1707/2020 від 17.07.2020р. із Товариством з обмеженою відповідальністю "Інфраред Констракшн" без погодження/надання згоди на його укладення загальними зборами ТОВ "Люнет"), відповідач у даному випадку діяв добросовісно та розумно, а вказаний правочин мав відповідне обгрунтування економічної доцільності його укладення. 
Тому місцевий суд дійшов правильного висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 в указаній частині ознак недобросовісності.
3. Аргументи ліквідатора щодо маніпуляції ОСОБА_1 даними (введенням в оману) та/або підробкою документів.
Як вбачається з Протоколу Загальних зборів Учасників ТОВ "Люнет" №18/2 від 06 вересня 2020 року:
- ОСОБА_1 було звільнено з посади директора Боржника з 06 вересня 2020 року за власним бажанням через неможливість продовжувати виконання посадових обов`язків у зв`язку із здійсненням волонтерської діяльності у зоні проведення АТО;
- призначено тимчасово виконуючим обов`язки директора Боржника ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 07 вересня 2020 року з наданням йому усіх повноважень, передбачених п.8.7. Статуту Божника, включно з правом підписання банківських, податкових та фінансових документів;
- вирішено, що оскільки внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань здійснюється на підставі рішень, справжність підписів учасників на якому потребує нотаріального посвідчення, а також через те, що ОСОБА_1 з 07 вересня 2020 року перебуватиме у зоні проведення АТО, здійснити внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на підставі аналогічного за змістом Протоколу, підпис на якому від імені учасника боржника ОСОБА_1 як уповноважена особа, що має нотаріальну довіреність від імені ОСОБА_1 , має право вчинити ОСОБА_6 . Вирішено здійснити внесення таких змін впродовж 10 (десяти) робочих днів з дати проведення цих Загальних зборів учасників. Відповідальною особою за внесення таких змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань визначити ОСОБА_3 ;
- надано повноваження учаснику боржника ОСОБА_3 призначити директора боржника на постійній основі на власний вибір (презумпція згоди ОСОБА_1 на призначення). Визначено, що для внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо призначення директора боржника на постійній основі прийняте рішення, справжність підпису на якому від імені учасника Боржника ОСОБА_1 потребує нотаріального посвідчення, доручити вчинити ОСОБА_7 , як уповноваженій особі, що має нотаріальну довіреність від імені ОСОБА_1 ;
- надано попередню згоду на продаж ОСОБА_1 його частки у статутному капіталі Боржника. Доручено ОСОБА_3 підшукати покупця на частку у статутному капіталі, яка належить ОСОБА_1 , за ціною, не нижче номінальної вартості (508 597,33 грн.) такої частки.
На підставі вказаного Протоколу від 06.09.2020 року було видано відповідний Наказ №Б-03/09-20 від 06 вересня 2020 року.
Відповідно до Протоколу Загальних зборів Учасників ТОВ "Люнет" №20 від 22 березня 2021 року було призначено нового керівника боржника ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_2 ) без попереднього звільнення ОСОБА_1 , що, на думку відповідача, підтверджує факт того, що станом на дату відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Люнет" ОСОБА_1 не виконував функції органу управління боржника вже понад 6 місяців.
При цьому, ліквідатором ТОВ "Люнет" арбітражним керуючим Бандурою І.В. на його інформаційний запит №02-13/56 від 30.10.2024р. було отримано лист-відповідь від Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфраред Констракшн" з додатками, до якого, крім іншого, було долучено Додаткові угоди №№1, 2 до Договору субпідряду №1707/2020 та Додаткову угоду 1 до Договору підряду №65 від 07.07.2020р.
Дослідивши зміст вказаних копій Додаткових угод від 17.09.2020р., 21.09.2020р. та 29.09.2020р., апеляційний суд зазначає, що вони підписані ОСОБА_1 як директором ТОВ "Люнет", на підписах якого містяться відтиски печатки товариства.
Таким чином, наявні у справі матеріали містять суперечливі відомості стосовно припинення виконання ОСОБА_1 повноважень директора ТОВ "Люнет", що полягає у тому, яким чином зазначені правочини (Додаткові угоди №№1, 2 до Договору субпідряду №1707/2020 та Додаткова угода №1 до Договору підряду №65 від 07.07.2020р.) могли бути підписані ОСОБА_1 як керівником боржника 17.09.2020р., 21.09.2020р. та 29.09.2020р. відповідно за тієї умови, що останнього було звільнено з посади директора ТОВ "Люнет" Наказом №Б-03/09-20 від 06.09.2020р., виданим на виконання рішення зборів учасників боржника, оформленого Протоколом загальних зборів учасників ТОВ "Люнет" №18/2 від 06.09.2020р.
Однак, апеляційний суд звертає увагу ліквідатора арбітражного керуючого Бандури І.В., що з огляду на встановлені судом обставини відсутності у ТОВ "Люнет" загрози неплатоспроможності у період з 2018 року і до моменту відкриття провадження у справі №910/3070/21 про банкрутство ТОВ "Люнет" ухвалою господарського суду м.Києва від 12.04.2021р., встановлення моменту припинення виконання ОСОБА_1 повноважень директора боржника не є визначальним для вирішення спору в даній справі та жодним чином не впливає/не змінює того факту, що у ОСОБА_1 був відсутній обов`язок у розумінні ч.6 ст.34 Кодексу України з процедур банкрутства звертатися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Люнет".
Щодо визначеної ліквідатором суми солідарної відповідальності за зобов`язаннями ТОВ "Люнет" у розмірі 23 267 538,54 грн. як загального розміру кредиторської заборгованості боржника, внесеної до реєстру вимог кредиторів товариства, апеляційний суд зазначає наступне.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що звернення до суду з вимогами про покладення на винного члена органу управління боржника солідарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у справі про банкрутство потребує визначення заявником розміру цієї відповідальності та заявлення ним до суб`єкта солідарної відповідальності вимоги щодо стягнення відповідної суми задля задоволення тих вимог кредиторів, що лишились незадоволеними внаслідок допущеного таким суб`єктом відповідного порушення.
Деліктна природа солідарної відповідальності в розумінні ч.6 ст.34 КУзПБ зумовлює необхідність визначення розміру такої відповідальності, виходячи з обсягу майнової шкоди, заподіяної кредиторам неправомірною бездіяльністю керівника (органів управління) боржника, яка полягає в незадоволенні вимог кредиторів.
Тому неправильним є визначення солідарної відповідальності у загальному розмірі всіх грошових вимог кредиторів до боржника без урахування того, яка частина з них може бути погашена в процесі банкрутства, зокрема, за рахунок реалізації майна боржника, включеного до ліквідаційної маси, адже керівник (член органу управління) боржника має нести відповідальність саме за незадоволення вимог кредиторів.
Тобто в разі, якщо керівник (орган управління) боржника припустився порушень вимог ч.6 ст.34 КУзПБ, але його майна/активів у складі ліквідаційної маси (зокрема внаслідок вчинення арбітражним керуючим передбачених КУзПБ дій, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, визнання недійсними певних правочинів та спростування майнових дій боржника тощо) виявилося достатньо для задоволення визнаних у справі вимог кредиторів, досягається виконання одного із основних завдань провадження у справі про банкрутство - задоволення вимог кредиторів неплатоспроможного боржника (положення преамбули КУзПБ).
Отже, достатність майна боржника, що включається до складу ліквідаційної маси і спрямовується на задоволення вимог кредиторів боржника, виключає застосування солідарної відповідальності у справі про банкрутство (з урахуванням її деліктної природи в розумінні вказаної норми), оскільки в такому випадку відсутні негативні наслідки, завдані кредиторам боржника внаслідок неправомірної бездіяльності його керівника (органу управління).
Водночас у разі недостатності майна/активів боржника для погашення всієї сукупності грошових вимог кредиторів, розмір солідарної відповідальності керівника (органу управління) боржника в разі допущення ним відповідного порушення належить визначати, виходячи з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою, яка саме й становитиме розмір непогашених вимог кредиторів, тобто розмір заподіяної ним шкоди.
Визначення зазначеної суми збитків кредиторів можливо лише після завершення реалізації об`єктів, включених до ліквідаційної маси банкрута, та розрахунків з кредиторами на підставі проведення такої реалізації у ліквідаційній процедурі, тому звернення із заявою про покладення солідарної відповідальності на винних осіб та задоволення такої заяви судом до встановлення факту недостатності майна боржника за результатами погашення грошових вимог кредиторів є передчасним.
Подібні за змістом висновки викладені Верховним Судом у складі суддів палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 19.06.2024р. у справі №906/1155/20(906/1113/21) при вирішенні спору щодо притягнення відповідних осіб до субсидіарної відповідальності на підставі ч.2 ст.61 КУзПБ.
Такий висновок підлягає також врахуванню mutatis mutandis при вирішенні питання щодо розміру солідарної відповідальності осіб, які порушили вимоги ч.6 ст.34 КУзПБ, враховуючи висновки, викладені в постанові Верховного Суду в складі суддів палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду в постанові від 04.09.2024р. у справі №908/3236/21, щодо подібності відповідних правовідносин з огляду на їх деліктну природу; необхідності телеологічного тлумачення вказаної норми КУзПБ, зважаючи на цілі законодавчого регулювання та його загальну спрямованість (дух закону); необхідності стягнення коштів із члена органу управління боржника на підставі ч.6 ст.34 КУзПБ саме на користь боржника, з подальшим зарахуванням цих коштів до ліквідаційної маси та спрямуванням їх на задоволення вимог кредиторів.
Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.08.2025р. по справі №904/9266/21.
Тому, місцевим судом правильно були відхилені твердження ліквідатора арбітражного керуючого Бандури І.В. про те, що розмір солідарної відповідальності має дорівнювати сумі вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, адже застосування такого підходу призвело б до очевидно несправедливих результатів, коли на особу, що порушила вимоги ч.6 ст.34 КУзПБ, могла бути покладена відповідальність у розмірі більшому, ніж шкода, заподіяна кредиторам внаслідок такого порушення, або навіть і за відсутності такої шкоди.
При цьому, звертаючи із вказаною заявою у даній справі ліквідатором ТОВ "Люнет" не доведено обставин здійснення усіх передбачених Кодексом України з процедур банкрутства дій, необхідних для виявлення та повернення майна банкрута, завершення реалізації майна, включеного до ліквідаційної маси, та проведення розрахунків з кредиторами за рахунок виручених від такої реалізації коштів.
Більше того, апеляційний суд звертає увагу ліквідатора арбітражного керуючого Бандури І.В. на тому, що згідно з фінансовою звітністю ТОВ "Люнет" (баланс станом на 30.06.2020р.) за боржником обліковувалися наступні активи, а саме: основні засоби на суму 244,7 тис. грн.; запаси на суму 14 472,7 тис. грн.; дебіторська заборгованість за продукцію, товари, послуги та роботи на суму 5 283 тис. грн.; інша поточна дебіторська заборгованість на суму 34 516 тис. грн.; гроші та їх еквіваленти на суму 29,9 тис. грн.; інші оборотні активи на суму 3 158,3 тис. грн.
Відповідно до ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства, ліквідатор з дня свого призначення у тому числі заявляє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості, вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб.
Апеляційний суд зазначає, що у даній справі для визначення майнового стану ТОВ "Люнет" арбітражні керуючі, які виконували/виконує повноваження ліквідатора товариства обмежилися відомостями проведеної у червні 2021 року інвентаризації на підставі інформації, отриманої з відкритих джерел, державних реєстрів, а також відповідей державних органів/установ/організації на запити арбітражного керуючого Гаращенка І.В., згідно з якими у ТОВ "Люнет" відсутні будь-які активи.
При цьому, як вірно зазначено місцевим судом, ані матеріали даної справи, ані матеріали справи №910/3070/21 про банкрутство ТОВ "Люнет" не містять будь-якого аналізу структури активів ТОВ "Люнет" станом на 30.06.2020р., у тому числі структури дебіторської заборгованості у загальному розмірі більше 39 мільйонів гривень.
Окрім позову ліквідатора арбітражного керуючого Гаращенка І.В. до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про стягнення 493 813,22 грн. - коштів, які були перераховані на рахунок ДВС з рахунку ТОВ "Люнет" в рамках вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні вже після відкриття господарським судом м.Києва провадження у справі про банкрутство ТОВ "Люнет" та введення мораторію на задоволення вимог кредиторів (справа №910/3070/21(910/723/23), ліквідаторами не подавалися будь-які заяви в межах справи про банкрутство ТОВ "Люнет" до третіх осіб про стягнення дебіторської заборгованості на користь боржника, про повернення майна, тощо. Ліквідатори не зверталися до суду з відповідними заявами/клопотаннями про витребування інформації/документів, що стосуються дебіторської заборгованості ТОВ "Люнет".
Більше того, ліквідатор арбітражний керуючий Бандура І.В. у поданій заяві у даній справі та у поданій заяві у справі №910/3070/21(910/13835/24) зазначає про укладення ОСОБА_1 ряду правочинів за відсутності на те відповідних повноважень, із порушенням порядку їх укладення (без погодження/схвалення загальними зборами учасників боржника укладення відповідного правочину), а також правочинів, спрямованих на виведення коштів з рахунків боржника задля ухилення від погашення кредиторської заборгованості. Проте, станом на дату ухвалення оскаржуваного рішення (10.09.2025р.), ліквідатором не було подано жодного позову про визнання того чи іншого правочину, стороною якого є боржник, недійсним та/або про спростування майнових дій боржника, тощо.
Ліквідаторами в межах справи №910/3070/21 про банкрутство ТОВ "Люнет" було подано дві заяви про покладення солідарної відповідальності на керівника боржника за незадоволення вимог кредиторів та одна заява про покладення субсидіарної відповідальності на керівників/учасників боржника за доведення ТОВ "Люнет" до банкрутства. При цьому, ліквідаторами не було використано ряд інших інструментів, визначених у тому числі ст.61 Кодексу України з процедур банкрутства, для наповнення ліквідаційної маси банкрута у справі № 910/3070/21.
З огляду на викладене, станом на 10.09.2025р. арбітражними керуючими не було вжито усієї повноти заходів у ліквідаційній процедурі ТОВ "Люнет", у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов правильного висновку про передчасність наведених ліквідатором у поданій заяві вимог, через неможливість встановлення дійсного розміру солідарної відповідальності як розміру заподіяних кредиторам ТОВ "Люнет" збитків у вигляді незадоволених грошових вимог до боржника, до вчинення вищезазначених судом дій у ліквідаційній процедурі ТОВ "Люнет".
Враховуючи вищевикладене, з огляду на недоведеність існування загрози неплатоспроможності у ТОВ "Люнет" у період з 2018 року до відкриття провадження у справі про банкрутство боржника ухвалою господарського суду м.Києва від 12.04.2021р. у справі №910/3070/21, місцевий суд законно і обґрунтовано повністю відмовив ліквідатору ТОВ "Люнет" арбітражному керуючому Бандурі І.В. у задоволенні позову про покладення солідарної відповідальності на ОСОБА_1  та стягнення 23 267 538,54 грн.
Відповідно до статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. 
За таких обставин, Північний апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 276, 282, 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, - 
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ліквідатора ТОВ "Люнет" арбітражного керуючого Бандури Івана Васильовича залишити без задоволення, а рішення господарського суду м.Києва від 10.09.2025р. у справі №910/3070/21(910/7462/25) - без змін.
Справу №910/3070/21(910/7462/25) повернути до господарського суду м.Києва.
Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. 288 ГПК України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повний текст постанови складений 24.02.2026р.

Головуючий суддя В.О. Пантелієнко 

Судді М.Л. Доманська

С.Р. Станік