В И Р О К
іменем України

Справа №377/187/26 
Провадження №1-кп/377/19/26 

09 квітня 2026 року Славутицький міський суд Київської області у складі головуючої - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання – ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 , 
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР за № 12025111270000092 від 13 жовтня 2025 року за частиною 1 статті 382 КК України, по обвинуваченню:
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Славутича, Київської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, освіта професійно-технічна, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,- 
у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 382 КК України,-

У С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4  умисно не виконав постанову суду, що набрала законної сили, за наступних обставин.
Постановою Славутицького міського суду Київської області від 14 травня 2025 року у справі №377/396/25, провадження №3/377/174/25 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП, за яке його піддано стягненню у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років, без оплатного вилучення транспортного засобу, яка набрала законної сили 09.07.2025.
Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 липня 2025 року у справі №357/7889/25, провадження №3/357/3635/25 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених  частиною 1 статті 130, частиною 5 статті 126 КУпАП, за які його піддано стягненню у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років, без оплатного вилучення транспортного засобу, яка набрала законної сили 31.07.2025.
Постановою Славутицького міського суду Київської області від 31 липня 2025 року у справі №377/451/25, провадження №3/377/196/25 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених  частиною 1 статті 130, частиною 5 статті 126 КУпАП, за сукупністю яких з урахуванням вимог частини 2 статті 36 КУпАП, його піддано стягненню у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років, без оплатного вилучення транспортного засобу, яка набрала законної сили 11.08.2025.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.
ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що достовірно знаючи про наявність вказаних постанов суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, та маючи реальну можливість їх виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення вимог частини 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами і їх об`єднаннями на всій території України, всупереч судовим рішенням, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, 13.10.2025, о 02 годині 35 хвилин, на трасі Т-2506, керував транспортним засобом марки «HONDA CR-V», державний номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на бетонну огорожу, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, в зв`язку з чим працівниками поліції відносно ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення за порушення Правил дорожнього руху.
Відповідальність ОСОБА_4 за цей злочин передбачена частиною 1 статті 382 КК України за ознаками умисного невиконання постанови суду, що набрала законної сили.
В судовому засіданні ОСОБА_4 вину визнав повністю та показав, що постановою Славутицького міського суду Київської області від 14 травня 2025 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 5 статті 126 КУпАП,постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 липня 2025 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за  частиною 1 статті 130, частиною 5 статті 126 КУпАП,постановою Славутицького міського суду Київської області від 31 липня 2025 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130, частиною 5 статті 126 КУпАП. Вказаними постановами йому призначено стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами. Усвідомлюючи, що позбавлений права керування транспортними засобами, він 13.10.2025, о 02 годині 35 хвилин, на трасі Т-2506, керував транспортним засобом марки «HONDA CR-V», державний номерний знак НОМЕР_1 , та вчинив ДТП. Вважає, що причиною вчинення злочину є перебування його в стані алкогольного сп`яніння. В скоєному щиро розкаюється, жалкує про вчинене та запевнив, що зробив висновки і більше не буде вчиняти кримінальні правопорушення. 
З урахуванням думки сторін та беручи до уваги, що ніхто з них не оспорює обставини обвинувачення та кваліфікацію кримінального правопорушення, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, суд відповідно до частини 3 статті 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин обвинувачення, викладених у обвинувальному акті, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони позбавляються права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, обмежившись допитом обвинуваченого і дослідженням постанов у справах про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_4 , документів, які характеризують особу обвинуваченого, та документів, які мають значення для вирішення долі речових доказів. 
Так, постановою Славутицького міського суду Київської області від 28 серпня 2023 року у справі №377/655/23, провадження №3/377/290/23 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, за яке його піддано стягненню у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік ( а.к.п. 70-72).
Постановою Славутицького міського суду Київської області від 14 травня 2025 року у справі №377/396/25, провадження №3/377/174/25 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП, за яке його піддано стягненню у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років, без оплатного вилучення транспортного засобу ( а.к.п. 73-75).
Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 липня 2025 року у справі №357/7889/25, провадження №3/357/3635/25 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених  частиною 1 статті 130, частиною 5 статті 126 КУпАП, за які його піддано стягненню у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років, без оплатного вилучення транспортного засобу ( а.к.п. 87-91).
Постановою Славутицького міського суду Київської області від 31 липня 2025 року у справі №377/451/25, провадження №3/377/196/25 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених  частиною 1 статті 130, частиною 5 статті 126 КУпАП, за сукупністю яких з урахуванням вимог частини 2 статті 36 КУпАП, його піддано стягненню у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років, без оплатного вилучення транспортного засобу ( а.к.п. 76-82).
Постановою Славутицького міського суду Київської області від 25 листопада 2025 року у справі №377/1178/25, провадження №3/377/384/25 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених  статтею 124, частиною 4 статті 130 КУпАП, за сукупністю яких з урахуванням вимог частини 2 статті 36 КУпАП, його піддано стягненню у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 34 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами з урахуванням частини 3 статті 30 КУпАП на строк дванадцять років три місяці двадцять вісім днів ( а.к.п. 83-86).
Переконавшись у добровільності повного визнання обвинуваченим своєї винуватості та правильному розумінні його суті, суд приходить до висновку про винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину та необхідність призначення йому покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому відповідно до загальних засад призначення покарання, передбачених статтею 65 КК України, яке буде справедливим і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до статті 66 КК України, є щире каяття, оскільки обвинувачений  визнав свою вину, дав правдиві показання, щиро жалкує про вчинене та прийняв рішення більше не вчиняти кримінальних правопорушень, і добровільне внесення благодійної фінансової пожертви на користь Збройних Сил України, що підтверджено платіжною інструкцією  № 2.545880601.1 від 24.02.2026 .
Обставиною, яка відповідно до статті 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченому, суд враховує вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
При цьому суд бере до уваги, що обвинувачений вчинив злочин, який згідно із статтею 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів. 
Обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий ( а.к.п. 65), має постійне місце проживання, за місцем проживання згідно з характеристикою старшого ДОП ВП № 2 Вишгородського РУП ГУ НП в Київській області характеризується негативно, неодноразово притягався до адміністративної відповідальності протягом 2024-2025 років за статтями 44, 124, 126, 130, 173, 178, 185 КУпАП ( а.к.п. 66), на обліку у лікаря-нарколога та психіатра КНП «Славутицька міська лікарня» СМР не перебуває та за допомогою не звертався ( а.к.п. 68), не має постійного місця роботи та легального доходу.
Крім того, суд враховує досудову доповідь Вишгородського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області, згідно з якою ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення є високим. Ризик небезпеки для суспільства оцінюється також як високий. Інформація, що характеризує особу обвинуваченого ОСОБА_4 за місцем його проживання, умов його життєдіяльності, відносин у суспільстві, результати оцінки ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення свідчать про можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства за умови здійснення уповноваженим органом з питань пробації нагляду та застосування соціально-виховних заходів, необхідних для попередження повторного правопорушення, а саме: проходження інформаційних лекцій щодо недопущення вчинення нового злочину; залучення фахівців (психолога) з метою формування та посилення мотивації до змін, підвищення рівня відповідальності, формування навичок конструктивного вирішення конфліктів. Зважаючи на виявлені фактори ризику вчинення повторного правопорушення (криміногенні потреби), у разі ухвалення судом рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним, окрім обов`язків, передбачених частиною 1 статті 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 додаткові обов`язки, передбачені частиною 3 статті 76 КК України, а саме, передбачені пунктом 2, пунктом 3, пунктом 4 частини 3 статті 76 КК ( а.к.п. 92-99 ).
Врахувавши обставини злочину, обставини, що пом`якшують покарання, обставину, що обтяжує покарання, особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, яке буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а також таким, що відповідатиме тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого. При цьому суд вважає неможливим призначення більш м`якого покарання, передбаченого у санкції частини 1 статті 382 КК України, у виді штрафу, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 не працює, легального доходу немає, систематично вчиняв адміністративні правопорушення. Виходячи з викладеного, призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі з метою попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами, є необхідним та виправданим. 
Обговоривши питання про можливість звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням, врахувавши об`єктивні чинники, що стосуються тяжкості злочину, особи винного, який є раніше не судимим, має постійне місце проживання, щиро розкаявся у вчиненому злочині, врахувавши поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, досудову доповідь Вишгородського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області та думку прокурора, який вважав за можливе звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю три роки відповідно до положень статті 75 КК України,  суд вважає за можливе виправлення обвинуваченого без відбування покарання із застосуванням статті 75 КК України, встановленням іспитового строку та покладенням на обвинуваченого протягом іспитового строку обов`язків, передбачених статтею 76 КК України. 
Проте, саме іспитовий строк тривалістю два роки з урахуванням характеру і ступеня тяжкості вчиненого злочину, беручи до уваги інформацію, що характеризує особу обвинуваченого, суд вважає необхідним для виправлення обвинуваченого, мінімізації повторного вчинення кримінального правопорушення, застосування заходів щодо формування готовності дотримуватися соціально прийнятих норм. 
Частиною 1 статті 76 КК України визначено, що у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Отже, конструкція зазначеної норми передбачає в обов`язковому порядку у разі звільнення особи від відбування покарання з випробуванням покладення на засудженого обов`язків, передбачених у пунктах 1 та 2 частини 1 статті 76 КК України. На осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, суд може додатково покласти обов`язки, передбачені у частині 3 статті 76 КК України.
Таким чином, необхідно покласти на обвинуваченого протягом іспитового строку обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 частини 1 та пунктами 2, 4 частини 3 статті 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;  виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся. 
Речові докази: 2 відео-файли у форматі Mp4, під назвами export-p2jjz, об`ємом 1,99 Гб та export-vc4mc, об`ємом 2,05 Гб, які містяться на 2 компакт-дисках DVD-R «Verbatim» об`ємом 4,7 GB, 129msn, 16xspeed vitesse velocidad, і які відповідно до постанови про визнання речовими доказами та визначенням місця їх зберігання від 29 жовтня 2025 року зберігаються при матеріалах кримінального провадження №12025111270000092, згідно з вимогами частини 9 статті 100 КПК України необхідно залишити на зберігання при матеріалах кримінального провадження № 12025111270000092.
Підстав для застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили судом не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись статтями 368, 369-371, 373-375 КПК України, суд, - 
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4  визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 382 КК України, і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.
На підставі частини 1 статті 75 КК України  ОСОБА_4  звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю два роки, протягом якого покласти на нього обов`язки, передбачені пунктом 1, пунктом 2 частини 1, пунктом 2, пунктом 4 частини 3 статті 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Початок іспитового строку  ОСОБА_4  слід рахувати з моменту проголошення вироку.
Речові докази: 2 відео-файли у форматі Mp4, під назвами export-p2jjz, об`ємом 1,99 Гб та export-vc4mc, об`ємом 2,05 Гб, які містяться на 2 компакт-дисках DVD-R «Verbatim» об`ємом 4,7 GB, 129msn, 16xspeed vitesse velocidad, залишити на зберігання при матеріалах кримінального провадження № 12025111270000092.
На вирок суду сторонами можуть бути подані апеляційні скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.   Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя                           ОСОБА_1