Справа № 369/1299/26
Провадження № 3/369/3238/26 

П О С Т А Н О В А 
Іменем України
11.02.2026 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Куценко М.О., розглянувши матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 2 ст. 154 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ВСТАНОВИВ:
02.01.2026 року близько 13:30 год. по вул. Симона Петлюри поблизу будинку 46 в м. Боярка, Фастівського р-ну, Київської обл., ОСОБА_1 здійснювала вигул собаки породи «Німецька вівчарка» без намордника, внаслідок чого собака покусала іншу собаку.
Своїми діями  ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 154 КУпАП.
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином шляхом направлення судової повістки, про що в матеріалах справи міститься довідка про доставку sms. Крім того суд враховує, що при складанні протоколу особі повідомлено про те, що розгляд справи відбудеться в Києво-Святошинському районному суді Київської області, про що в протоколі є підпис особи про ознайомлення.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнов проти України" зазначено, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
З метою уникнення затягування розгляду справи, відповідно до ст. 268 КУпАП вважаю за можливе розглянути справу у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі наявних у справі матеріалів.
Дослідивши матеріали справи, вважаю, що в діях  ОСОБА_1  вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 154 КУпАП.
Частиною 1 ст. 154 КУпАП передбачена відповідальність за утримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, утримання незареєстрованих собак, приведення їх у громадські місця, вигулювання собак без повідків та намордників (крім собак, породи яких не внесені до Переліку небезпечних порід собак) чи в не відведених для цього місцях, а також неприбирання власником тварини її екскрементів під час перебування тварини у громадському місці (крім вигулювання у спеціально відведених для цього місцях)
Складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП, є дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою повторно протягом року.
Відповідно до ст. 9 Закону України "Про захист тварин від жорстокого поводження" від 21 лютого 2006 року, особа, яка утримує домашню тварину, зобов`язана забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною. 
Крім того, відповідно до ст. 9 вказаного вище Закону особа, яка утримує тварину зобов`язана забезпечити наявність повідка для здійснення вигулу собак та інших домашніх тварин, які можуть становити небезпеку для життя чи здоров`я людини, поза місцем постійного утримання таких тварин, а також намордника на собаках порід, що включені до Переліку небезпечних порід собак, що затверджується Кабінетом Міністрів України.
Таким чином диспозицією статті 154 КУпАП передбачена відповідальність за 1) утримання собак у місцях, де це заборонено відповідними правилами, 2) утримання незареєстрованих собак, приведення їх у громадські місця, 3) вигулювання собак без повідків і намордників (крім собак, породи яких не внесені до Переліку небезпечних порід собак) чи в не відведених для цього місцях, при цьому ч. 2 ст. 154 КУпАП передбачено відповідальність за ті самі дії, вчинені повторно протягом року.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №965275 від 21.01.2026 року, працівниками поліції дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 2 ст. 154 КУпАП. Проте, при дослідженні матеріалів справи встановлено, що матеріали справи не містять будь-яких доказів, які б вказували, що ОСОБА_1  повторно протягом року піддавалась адміністративному стягненню за вчинення дій передбачених частиною першою цієї статті.
Так згідно з ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.
У разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Так, нормами КУпАП не врегульовано порядок визначення меж судового розгляду у справах про адміністративні правопорушення, однак інші кодекси України, зокрема, Кримінальний процесуальний кодекс України, містить відповідні правові норми, тому вважаю, що при розгляді даного питання підлягає застосуванню аналогія закону, а саме положення ст. 337 КПК України.
За змістом ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 154 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №965275 від 21.01.2026; рапортом працівника поліції; протоколом про прийняття заяви про вчинене правопорушення від 02.01.2026; письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 02.01.2026.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що дії ОСОБА_1  необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 154 КУпАП
На підставі вищевикладеного, суддя доходить висновку, що в діях ОСОБА_1  вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 154 КУпАП.
Підстав для застосування строків накладення адміністративного стягнення визначених ч. 2 ст. 38 КУпАП та закриття провадження по справі визначених ст. 247 КУпАП судом не встановлено.
Відповідно до статті 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність
Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, вважаю за можливе обрати вид адміністративного стягнення – штраф.
Згідно зі ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 24-1, 154, 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя -

ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 154 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (одна тисяча сімсот) гривень.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір на користь держави у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп.
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Строк пред`явлення до виконання – три місяці з дня винесення постанови. 
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови – не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Штраф вноситься порушником в установу банку України, документ, що підтверджує його сплату, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, вказаного вище, надсилається порушником до Києво-Святошинського районного суду Київської області.
У разі примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу у сумі 340 (триста сорок) грн.

Суддя          Михайло КУЦЕНКО