ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

09 березня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/8602/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),
суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11 листопада 2025 року (суддя Сацький Р.В.) у справі № 280/8602/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, у якому просила:
- визнати протиправними дії Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо неврахування при розрахунку страхового стажу під час призначення позивачці пенсії за віком періоду роботи в колгоспі з 14.02.1986 по 25.06.1996;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області провести перерахунок та виплату пенсії з 13.07.2025 позивачці із зарахуванням до страхового стажу періоду роботи у колгоспі з 16.02.1986 по 25.06.1996 та з урахуванням виплачених сум;
- зобов`язати відповідача подати звіт про виконання судового рішення протягом 10 календарних днів з дня набрання рішенням суду законної сили.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що пенсійним органом протиправно не було зараховано до страхового стажу позивачки період роботи в колгоспі з 14.02.1986 по 25.06.1996 згідно трудової книжки колгоспника.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 11 листопада 2025 року адміністративний позов задоволено:
- визнано протиправними дії Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо неврахування при розрахунку страхового стажу під час призначення пенсії за віком позивачці періоду її роботи в колгоспі з 14.02.1986 по 25.06.1996;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області провести перерахунок та виплату пенсії (з урахуванням виплачених сум) з 13.07.2025 позивачці із зарахуванням до страхового стажу періоду її членства у колгоспі з 16.02.1986 по 31.12.1995, а за період з 01.01.1996 по 25.06.1996 – із зарахуванням фактично відпрацьованого часу – 92 днів;
- зобов`язано відповідача подати звіт про виконання судового рішення протягом 60 календарних днів з дня набрання рішенням суду законної сили. 
Судом першої інстанції зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Суд зауважив, що обов`язок по здійсненню записів у трудовій книжці, відповідальність за організацію робіт по веденню, обліку, зберіганню та видачі трудових книжок, за своєчасне і правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу покладено на голову колгоспу, а також спеціально уповноважену правлінням колгоспу особу. Отже, відповідальність за чіткість відтиску печатки на записі про звільнення, так само, як і тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці, не можуть бути перекладені на працівника.
Суд дослідив, що записами у трудовій книжці колгоспника підтверджується період членства позивачки у колгоспі з 14.02.1986 по 25.06.1996, а також виконання позивачем встановленого колгоспом мінімуму трудової участі в громадському господарстві у 1986, 1987, 1992-1995 роках. Наявними матеріалами справи також підтверджується, що з 05.04.1988 по 04.04.1991 позивачка перебувала у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, відтак у період з 1988 р. по 1991 р. невиконання встановленого мінімуму трудової участі у громадському господарстві було зумовлене поважною причиною. Суд дійшов висновків щодо наявності підстав для зарахування до страхового стажу позивачки періоду з 14.02.1986 по 31.12.1995 на підставі членства у колгоспі, а за 1996 рік – пропорційно відпрацьованому часу – 92 дні.
Таким чином, суд вказав про наявність підстав визнати протиправними дії відповідача щодо неврахування при розрахунку страхового стажу під час призначення пенсії за віком позивачці періоду її роботи в колгоспі з 14.02.1986 по 25.06.1996; зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату пенсії (з урахуванням виплачених сум) з 13.07.2025 позивачці із зарахуванням до страхового стажу періоду її членства у колгоспі з 16.02.1986 по 31.12.1995, а за період з 01.01.1996 по 25.06.1996 – із зарахуванням фактично відпрацьованого часу – 92 днів.
Також, суд вважав за необхідне зобов`язати відповідача подати звіт про виконання рішення суду.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує, що до страхового стажу позивачки відповідно до трудової книжки від 14.02.1986 правомірно не зараховано період роботи в колгоспі з 14.02.1986 по 25.06.1996 через неналежне оформлення записів в трудовій книжці (документ, його дата та номер), а також оскільки неможливо ідентифікувати печатку при звільненні з роботи. Зауважує, що уточнююча довідка для підтвердження періоду роботи пенсійному органу не подана. Вважає, що позовна заява не містила обставини, які б свідчити про намір пенсійного органу ухилитись від виконання рішення суду, а отже суд першої інстанції помилково зобов`язав пенсійний орган подати звіт про виконання рішення суду. Зазначає, що його дії є правомірними, а тому підстав для задоволення позову немає.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що 13.06.2025 позивачка звернулась до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області № 084150006023 від 25.06.2025 позивачці було призначено пенсію за віком, страховий стаж розраховано у розмірі 32 роки 2 місяці 10 днів.
Під час призначення пенсії відповідачем не було зараховано період роботи позивача в колгоспі з 14.02.1986 по 25.06.1996 згідно трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 від 14.02.1986.
Згідно відповіді Головного управління Пенсійного фону України в Запорізькій області, зазначений період роботи в колгоспі не було зараховано до страхового стажу через неналежне оформлення записів в трудовій книжці (документ, його дата та номер), а також неможливість ідентифікувати печатку при звільненні з роботи (25.06.1996). Для зарахування до страхового стажу вищезазначеного періоду роботи було запропоновано надати уточнюючу довідку про встановлений мінімум трудової участі, відпрацьовані трудодні, видану за місцем роботи (правонаступником, у разі ліквідації – архівним відділом) на підставі первинних документів із зазначенням реорганізації колгоспу.
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо неврахування при розрахунку страхового стажу під час призначення позивачці пенсії за віком періоду роботи в колгоспі з 14.02.1986 по 25.06.1996, позивачка звернулась до суду за захистом своїх прав.
Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.
Закон України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначає принципи, засади і механізми призначення, перерахунку і виплати пенсій.
Згідно ст. 24 цього закону страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Частиною 4 ст. 24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Види трудової діяльності, що зараховуються до стражу роботи, який дає право на трудову пенсію, визначені ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ.
Згідно з ч. 1 ст. 56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону №1788-ХІІ при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
Відповідно до ст.62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, до заяви про призначення пенсії за віком документи, зокрема: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного стажу роботи). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).
Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно з пунктом 3 Порядку, за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. І лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пенсійне забезпечення, необхідне надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації.
Згідно п.2 Постанови Ради Міністрів СССР від 21.04.1975 №310 «Про трудові книжки колгоспників» трудова книжка колгоспника являється основним документом про трудову діяльність членів колгоспу.
Відповідно до пунктів 5, 6 Постанови №310 до трудової книжки колгоспника заносились, зокрема, відомості про трудову участь (прийнятий у колгоспі річний мінімум участі в громадському господарстві, його виконання), відомості про нагородження та заохочення, переведення на іншу роботу, припинення роботи. Всі записи в трудовій книжці завіряються в усіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особи та печаткою.
Пунктом 13 Постанови №310 передбачено, що відповідальність за своєчасне і правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа.
Відтак, особи, що працювали як члени колгоспів, мали свій окремий вид трудової книжки - трудову книжку колгоспника.
Як правильно дослідив суд першої інстанції, записами у трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_1 від 14.02.1986 підтверджується період членства позивачки у колгоспі з 14.02.1986 по 25.06.1996, а також виконання встановленого колгоспом мінімуму трудової участі в громадському господарстві у 1986, 1987, 1992-1995 роках, у 1996 році позивачкою відпрацьовано 92 дні. Наявними матеріалами справи також підтверджується, що з 05.04.1988 по 04.04.1991 позивачка перебувала у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, відтак у період з 1988 р. по 1991 р. невиконання встановленого мінімуму трудової участі у громадському господарстві було зумовлене поважною причиною. 
Апеляційний суд звертає увагу, що неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо питань з надання пенсії за віком.
Також, апеляційний суд враховує, що Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Апеляційний суд вважає, що визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Відтак, враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав визнати протиправними дії пенсійного органу щодо неврахування при розрахунку страхового стажу позивачки під час призначення пенсії за віком періоду її роботи в колгоспі з 14.02.1986 по 25.06.1996, а також зобов`язати пенсійний орган провести перерахунок та виплату пенсії (з урахуванням виплачених сум) з 13.07.2025 позивачці із зарахуванням до страхового стажу періоду її членства у колгоспі з 16.02.1986 по 31.12.1995, а за період з 01.01.1996 по 25.06.1996 – із зарахуванням фактично відпрацьованого часу – 92 днів.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень визначеним статтею 2 КАС України критеріям для оцінювання рішення (дій, бездіяльності) є достатньою підставою для задоволення адміністративного позову за умови, що встановлено порушення прав та інтересів позивача.
Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області у цьому спорі є належним відповідачем, саме ним не зараховано спірні періоди роботи позивача до страхового стажу, а тому суд першої інстанції правильно зобов`язав саме цей пенсійний орган вчинити дії.
Відповідно до ч.5 ст. 382 КАС України за письмовою заявою заявника суд під час ухвалення рішення суду може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене таке рішення, подати звіт про його виконання.
Таким чином, зобов`язавши відповідача, не на користь якого ухвалено судове рішення з приводу перерахунку пенсійних виплат, подати звіт про виконання судового рішення, суд першої інстанції скористався своїх правом, яке надано суду положеннями ч.5 ст. 382 КАС України. Доводи апеляційної скарги цей висновок суду не спростовують.
Відтак, судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, аргументи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Передбачені ст.317 КАС України підстави для зміни або скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11 листопада 2025 року у справі № 280/8602/25 – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 09.03.2026

Головуючий - суддя Я.В. Семененко 

суддя І.Ю. Добродняк 

суддя А.В. Суховаров