ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

24 квітня 2026 року	Справа №160/18976/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рищенко А. Ю. 
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), третя особа - Військова частина НОМЕР_3 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
УСТАНОВИВ:

30.06.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа - Військова частина НОМЕР_3 , в якій позивач просить: 
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо призову на військову службу за мобілізацією ОСОБА_1 ;
- визнати протиправним та скасувати наказ № 467 від 12.04.2025 року в частині що стосується ОСОБА_1 .
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивач з 02.09.2024 працює доцентом кафедри фізичного виховання та спорту за основним місцем роботи на 1,00 ставки. Позивач зазначає, що відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» він не підлягає призову на військову службу, оскільки мав право на відстрочку від проходження військової служби під час мобілізації. А тому, позивач зазначає про протиправність дій ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо призову на військову службу за мобілізацією ОСОБА_1 та, як наслідок, протиправність наказу ІНФОРМАЦІЯ_2 № 467 від 12.04.2025 щодо його призову на військову службу. У зв`язку із зазначеним позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.07.2025 відкрито провадження у справі № 160/18976/25 та призначено розгляд останньої за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами (письмове провадження).
24.07.2025 від представника ІНФОРМАЦІЯ_1 подано до Дніпропетровського окружного адміністративного суду відзив на позовну заяву. 
В обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що на час видання наказу про призов позивача на військову службу: заява позивача про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, до відповідача не надходила і в матеріалах даної справи відсутні; відсутнє рішення Комісії для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації»; позивач не надав відповідачу довідку про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, наявність якої передбачена Порядком №560. Таким чином відповідач наголошує, що на час видання оскаржуваного наказу позивач не мав відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. У зв`язку з чим відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог. 
28.07.2025 від представника Військової частини НОМЕР_3 подано до Дніпропетровського окружного адміністративного суду письмові пояснення на позовну заяву. 
В обґрунтування пояснень третя особа зазначила, що позивач на момент призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період підстав для надання відстрочки від призову відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не мав. Також не надав до суду доказів на підтвердження того, що він або його уповноважений представник зверталися до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки з заявами про надання відстрочки, та що йому було надано відстрочку від призову на військову служу у встановлений законодавством спосіб. Що в свою чергу потягнуло за собою наслідки щодо призову позивача. Водночас, в/ч НОМЕР_3 зауважує, що наявність у позивача права на відстрочку не є безумовним свідченням того, що таке право ним буде реалізовано. Таким чином, зважаючи на встановлені обставини справи, беручи до уваги норми чинного законодавства, в/ч НОМЕР_3 доходить висновку, що позивач, будучи військовозобов`язаним, підлягав призову на військову службу під час мобілізації.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 зарахований науково-педагогічним працівником Національного університету «Дніпровська політехніка», доцентом кафедри фізичного виховання та спорту за основним місцем роботи на 1,00 ставки з 02.09.2024 року, що підтверджується наказом про прийняття від 28.08.2024 № 569-к.
Матеріалами справи підтверджено, що станом на 12.04.2025 заяви ОСОБА_1 не мав відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
12.04.2025 року ОСОБА_1 пройшов огляд військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_3 та відповідно до висновку ВЛК № 2025-0402-1114 визнаний придатним до військової служби, на підставі наказу Міністра оборони України "Про затвердження Положення про військово лікарську експертизу в Збройних Силах України» №402 від 14.08.2008.
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 12.04.2025 № 467 ОСОБА_1 призваний на військову службу та направлений для подальшого її проходження до Військової частини НОМЕР_3 .
Не погоджуючись із призовом на військову службу, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також наукові і науково-педагогічні працівники закладів вищої та фахової передвищої освіти, наукових установ та організацій, які мають науковий ступінь, і педагогічні працівники закладів фахової передвищої освіти, професійної (професійно-технічної) освіти, закладів загальної середньої освіти, за умови що вони працюють відповідно у закладах вищої чи фахової передвищої освіти, наукових установах та організаціях, закладах професійної (професійно-технічної) чи загальної середньої освіти за основним місцем роботи не менш як на 0,75 ставки.
Відповідно до п.56, 57, 58, 60 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024 року, (далі по тексту Порядок №560, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:
голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);
члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).
За наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.
Комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.
Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.
На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.
Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.
У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6.
У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.
До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації надається на строк дії відповідних законних підстав, але не більш як на строк проведення мобілізації, встановлений Указом Президента України. У разі продовження строку проведення мобілізації перевірка підстав у військовозобов`язаного на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, крім підстав, зазначених у пункті 2 частини першої, пунктах 3,4,5частини третьої статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, здійснюється за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Відстрочка посадовим (службовим) особам, зазначеним в підпунктах 16-23 пункту 1додатка 5, надається на строк їх перебування на відповідній посаді територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, зазначеним в абзаці другому пункту 58 цього Порядку. У разі звільнення зазначених посадових (службових) осіб чи переведення на посаду, не зазначену в підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5, відповідний орган державної влади, інший державний орган в одноденний строк інформує шляхом надсилання листа відповідний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, який оформив військовозобов`язаному відстрочку, для її анулювання, а також територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління або регіональний орган СБУ або відповідний підрозділ розвідувальних органів, у яких така особа перебуває на військовому обліку.
Для продовження строку дії відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язаний з виданням Указу Президента України про продовження строку проведення мобілізації подає (надсилає) на розгляд комісії заяву у паперовій або електронній формі, зокрема, у разі технічної реалізації засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста.
У разі неможливості провести перевірку у військовозобов`язаного підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів територіальний центр комплектування та соціальної підтримки повідомляє про необхідність надання відповідних підтвердних документів.
Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази подання або надсилання до ІНФОРМАЦІЯ_1 заяви для надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації до прийняття відповідачем спірного наказу про призов позивача на військову службу під час мобілізації.
При цьому, суд зазначає, що право на відстрочку від призову на військову службу повинно бути реалізоване військовозобов`язаним шляхом вчинення ним активних дій та оформлення його у відповідний спосіб уповноваженим органом (зокрема, районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки). При цьому, реалізація такого права може бути здійснена лише до моменту набуття ним статусу військовослужбовця.
Відповідний висновок зробив Верховний Суд у постанові від 01.10.2024 у справі №160/10728/23.
Таким чином суд доходить висновку, що робота позивачем доцентом кафедри фізичного виховання та спорту за основним місцем роботи на 1,00 ставки не є належною реалізацією права позивача на отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
А отже, суд зазначає про відсутність доказів звернення позивача до відповідача з наданням підтверджуючих документів, отже, позивач правом на подання заяви про надання йому відстрочки не скористався, а тому з огляду на зазначене, суд не вбачає ознак протиправності дій відповідача та прийняття оскаржуваного позивачем наказу відповідача щодо призову його на військову службу.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що підстави визнання протиправними дій відповідача та скасування оскаржуваного наказу відсутні.
Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Отже, інші доводи сторін не потребують правового аналізу, оскільки не мають вирішального значення.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно з ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України і матеріалів справи, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст. 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), третя особа - Військова частина НОМЕР_3 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А. Ю. Рищенко