ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

08 квітня 2026 року
м. Київ

справа № 201/3059/25

провадження № 61-8459св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Луспеника Д. Д. 
суддів: Гулейкова І. Ю., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Черняк Ю. В.,

учасники справи:
позивач -ОСОБА_1 , 
відповідачі: Соборний відділ державної виконавчої служби, Державне підприємство «Сетам»,
третя особа -ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу  ОСОБА_2 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 01 липня 2025 року у складі колегії суддів: Никифоряка Л. П., Гапонова А. В., Новікової Г. В., 

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина 

Короткий зміст вимог заяви

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом 
до Соборного відділу державної виконавчої служби, Державного підприємства (далі - ДП) «Сетам», третя особа - ОСОБА_2 , про визнання електронних торгів недійсними та застосування наслідків недійсності правочину, в якому просив: визнати електронні торги, проведені ДП «СЕТАМ» 15 липня 2024 року із реалізації нерухомого майна за лотом 553154, а саме: 1/4 частини трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , недійсними; визнати протокол проведення електронного аукціону № 616127 від 15 липня 2024 року за лотом № 553154, недійсним; визнати акт про реалізацію 1/4 частини трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , недійсним; застосувати наслідки недійсності правочину шляхом відновлення становища, яке існувало до порушення його прав.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09 квітня 2025 року у складі судді Чудопалової С. В. ОСОБА_1 відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі № 201/3059/25 за його позовом до Соборного відділу державної виконавчої служби, Державного підприємства «Сетам», третя особа ОСОБА_2 про визнання електронних торгів недійсними та застосування наслідків недійсності правочину.

Судове рішення районного суду мотивовано тим, що у провадженні Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська вже перебуває справа № 201/3190/25 між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пункту 3 частини першої статті 186 ЦПК України. 

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 01 липня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.
Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09 квітня 2025 року скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що позовні заяви у цій справі та у справі № 201/3190/25, хоча і є тотожними, проте на час постановлення ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09 квітня 2025 року у справі № 201/3190/25 не було відкрито провадження у справі, яку ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 02 квітня 2025 року було передано на розгляд Красногвардійському районному суду міста Дніпропетровська.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у липні 2025 року до Верховного Суду,  ОСОБА_2 , посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати постанову Дніпровського апеляційного суду від 01 липня 2025 року та залишити в силі ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09 квітня 2025 року.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не врахував, що ОСОБА_1 подав чотири тотожні позови, за одним з яких у справі № 201/3190/25 вже було відкрито провадження у справі 25 березня 2025 року. 
Суд апеляційної інстанції своїм судовим рішенням, фактично, створив ситуацію, в якій існують справи за тотожними позовами.

Відзиви на касаційну скаргу учасники справи до суду не подали.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 23 липня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано цивільну справу із суду першої інстанції. 

08 серпня 2025 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 19 березня 2026 року справу призначено до розгляду.

2. Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду

Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Необхідність застосування пункту 3 частини першої статті 186 ЦПК України зумовлена неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову. За змістом наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц (провадження № 14-58цс18)).

Під предметом позову, розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Разом із тим не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні у ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019року у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19)).

Визначаючи підстави позову як елемент його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Повторне звернення з тими самим вимогами з тих самих підстав фактично свідчить про намагання домогтися нового слухання справи та нового її вирішення, що не відповідає принципу юридичної визначеності та суперечить положенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Встановивши, що у провадженні Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська вже перебуває справа № 201/3190/25 між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у відкритті провадження у справі на підставі пункту 3 частини першої статті 186 ЦПК України.

Скасовуючи судове рішення суду першої інстанції та направляючи справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, апеляційний суд, посилався на те, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 02 квітня 2025 року справу № 201/3190/25 було передано на розгляд Красногвардійському районному суду міста Дніпропетровська.

Проте, вказана обставина не може бути підставою для скасування судового рішення районного суду в справі, яка переглядається Верховним Судом, оскільки передача справи на розгляд іншого суду не спростовує той факт, що ухвалою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 25 березня 2025 року у справі № 201/3190/25 вже було відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 . Передача справи за підсудністю вже після відкриття в ній провадження, не є тією обставиною, що скасовує вищенаведену ухвалу. 

При цьому, суд апеляційної інстанції сам вказав, що позови є тотожними, зі змісту позову у цій справі № 201/3059/25 та змісту позову у справі № 201/3190/25, копія якого міститься в матеріалах справи, вбачається, що зміст позовів є однаковим, за виключенням додавання опису обставин щодо забезпечення позову в одному з позовів.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції з дотриманням вимог статей 263-265 ЦПК України правильно встановив правовідносини, що склалися між сторонами, та дійшов обґрунтованого висновку про відмову відкритті провадження у справі, оскільки у провадженні іншого суду є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, а суд апеляційної інстанції помилково скасував його законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Щодо судових витрат 

Згідно із частинами першою, сьомою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до положення підпункту в) пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України резолютивна частина постанови суду касаційної інстанції складається, зокрема, із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки за подання касаційної скарги ОСОБА_2 було сплачено 484,48 грн судового збору, то ця сума коштів підлягає стягненню з ОСОБА_1 на її користь, оскільки колегія суддів задовольняє касаційну скаргу, скасовує постанову апеляційного суду та залишає в силі ухвалу суду першої інстанції.

Керуючись статтями 141, 400, 402, 409, 413, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу  ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 01 липня 2025 року скасувати.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09 квітня 2025 року залишити в силі.

Стягнути з  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на сплату судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривні, 48 (сорок вісім) копійок.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий  Судді:	Д. Д. Луспеник  І. Ю. Гулейков  Г. В. Коломієць  Р. А. Лідовець  Ю. В. Черняк