ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2026 року м.Дніпро Справа № 912/1392/25
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Чус О.В. доповідач,
судді: Кощеєв І.М., Дармін М.О.
при секретарі судового засідання Солодовій І.М.
За участю (найменування сторін та інших осіб, що беруть участь у справі):
Представник позивача: Сидоренко Анна Вікторівна (поза межами суду, з використанням власних технічних засобів) - самопредставництво, виписка з ЄДР
Представник відповідача: Телющенко Віталій Петрович (поза межами суду, з використанням власних технічних засобів) - адвокат, ордер
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТОРСТАЛЬМЕТ"
на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 30.07.2025 
(повний текст рішення складено та підписано 30.07.2025, суддя Бестаченко О.Л.)
у справі № 912/1392/25
за позовом Кропивницької міської ради
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТОРСТАЛЬМЕТ"
про стягнення 434 729,46 грн
ВСТАНОВИВ:
До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Кропивницької міської ради, яка містить вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТОРСТАЛЬМЕТ" про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки з кадастровим номером 3510100000:16:103:0016 в м. Кропивницькому у розмірі 434 729,46 грн, з покладенням на відповідача судового збору.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про безпідставно збережені відповідачем кошти у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки з кадастровим номером 3510100000:16:103:0016 в м. Кропивницькому.
Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 30.07.2025, позовні вимоги задоволено повністю.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТОРСТАЛЬМЕТ" (03061, м. Київ, вул. Бакуніна, буд. 3; код ЄДРПОУ: 37427659) на користь Кропивницької міської ради (25022, м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, 41; код ЄДРПОУ: 26241020) безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки з кадастровим номером: 3510100000:16:103:0016 по вул. Вантажний Двір, 13 в місті Кропивницькому у розмірі 434 729,46 грн, а також судовий збір у розмірі 6 520,94 грн.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що положення ст. 120, 125 ЗК України, ст. 1212 ЦК України дають підстави вважати, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, ураховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, особа яка придбала такий об`єкт стає фактичним користувачем тієї земельної ділянки, на якій такий об`єкт нерухомого майна розташований.
У разі коли особа користувалася земельною ділянкою без достатньої правової підстави, у зв`язку з чим зберегла кошти, вона зобов`язана повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч.1 ст. 1212 ЦК України.
Господарський суд зазначив, що матеріалами справи підтверджується, що власником комплексу будівель за адресою: м. Кропивницький, вул. Грузовий двір (перейменовано у Вантажний Двір згідно Рішення Кропивницької міської ради № 1837 від 27.02.2024 року), буд. 13, який розташований на земельній ділянці кадастровий номер 3510100000:16:103:0016, у період з 15.12.2016 до 06.03.2024 було Товариство з обмеженою відповідальністю "ВТОРСТАЛЬМЕТ". 
Товариство з обмеженою відповідальністю "ВТОРСТАЛЬМЕТ" було фактичним користувачем земельної ділянки за кадастровим номером 3510100000:16:103:0016 у м. Кропивницькому, а тому у нього виник обов`язок належно оформити правовідносини щодо користування земельною ділянкою, а також обов`язок сплачувати за користування земельною ділянкою, на якій розташовано майно.
Також, місцевий господарський суд зазначив, що у рішенні Господарського суду Кіровоградської області від 06.10.2022 № 912/877/22 судом було встановлено закінчення строку дії договору оренди землі № 1236 від 05.10.2010 з 18.03.2021. Таким чином, з 18.03.2021 відповідач використовував земельну ділянку за кадастровим номером 3510100000:16:103:0016 без відповідного оформлення на неї документів на право користування.
Господарський суд зауважив, що відповідач не був власником земельної ділянки та не міг набувати право постійного користування землею в силу законодавчо встановленого ст. 92 Земельного кодексу України обмеження осіб, які можуть бути постійними користувачами земельних ділянок.
За вказаних обставин суд першої інстанції вважав обґрунтованими доводи позивача стосовного того, що в даному випадку відповідач міг набути право користування на земельну ділянку на умовах оренди, а тому єдиною можливою формою здійснення плати за землю є орендна плата. 
Крім того, місцевий господарський суд виснував, що пункт 5.1. додатку до Рішення Кіровоградської міської ради від 14.07.2015 № 4416 "Про затвердження ставок земельного податку по місту Кіровограду", на який посилався у відзиві відповідач, не може бути застосований до нього, так як земельна ділянка не перебувала у власності чи у постійному користуванні відповідача.
Також, з урахуванням того, що пунктом 5.6. додатку до Рішення Кіровоградської міської ради від 14.07.2015 № 4416 "Про затвердження ставок земельного податку по місту Кіровограду" встановлено ставку плати за землю відповідної категорії у розмірі 3%, господарський суд відхилив доводи відповідача щодо необхідності застосування ставки 1% для розрахунку розміру заборгованості.
На підставі повного, всебічного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів та встановивши усі обставини справи, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки з кадастровим номером: 3510100000:16:103:0016 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Не погодившись з рішенням суду, через систему «Електронний суд», керівник Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТОРСТАЛЬМЕТ", звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати частково рішення суду від 30.07.2025 в частині задоволення вимог про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки з кадастровим номером: 3510100000:16:103:0016 по вул. Вантажний Двір, 13 в місті Кропивницькому у розмірі 272 929.78 грн та постановити нове рішення, яким позов задовольнити частково, а саме стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТОРСТАЛЬМЕТ" на користь Кропивницької міської ради безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки з кадастровим номером: 3510100000:16:103:0016 по вул. Вантажний Двір, 13 в місті Кропивницькому у розмірі 161 799.68 грн, а в решті позовних вимог відмовити.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Вторстальмет», ознайомившись із рішенням суду вважає його необґрунтованим в частині визначення розміру безпідставно збережених коштів, які підлягали сплаті за період фактичного користування земельною ділянкою, оскільки рішення прийняте із порушенням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню в частині стягнення суми в розмірі 272 929,78 гривень.
Скаржник не погоджується із висновком суду про наявність підстав для повного задоволення позовних вимог, оскільки судом неправильно застосованого норми Податкового кодексу України та рішення Кіровоградської міської ради, а саме в частині наявності підстав для застосування пункту 5.6. додатку до Рішення Кіровоградської міської ради від 14.07.2015 № 4416 "Про затвердження ставок земельного податку по місту Кіровограду" під час розгляду цієї справи.
Апелянт посилається на статтю 206 ЗК, пункт «в» частини 1 статті 96 ЗК України, підпункт 14.1.147 Податкового кодексу України, підпункт 14.1.72 ПКУ, підпункт 14.1.136 ПКУ та зазначає, що ТОВ «Вторстальмет», використовуючи земельну ділянку, на якій знаходилося його нерухоме майно у вигляді плати за землю міг сплачувати лише земельний податок або орендну плату за землю. Жодного іншого платежу законодавство України не передбачає у вигляді плати за користування земельною ділянкою державної чи комунальної власності.
Відповідач вказує, що оскільки ТОВ «Вторстальмет» не був власником земельної ділянки чи постійним землекористувачем, то ТОВ «Вторстальмет» не могло бути платником земельного податку, що не заперечується Позивачем. Тобто ТОВ «Вторстальмет» могло використовувати земельну ділянку виключно на праві оренди, сплачуючи при цьому орендну плату за користування земельною ділянкою державної або комунальної власності, а не будь-який інший платіж.
Скаржник зауважує, що ключовим питанням, яке підлягає встановленню судом у цій справі це розмір орендної плати, який мало би сплачувати ТОВ «Вторстальмет» у вигляді орендного платежу.
Апелянт зазначає, що згідно підпункту 288.1 ПКУ підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, а згідно підпункту 288.4. ПКУ розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (крім випадків консервації таких земельних ділянок або визнання земельних ділянок забрудненими (потенційно забрудненими) вибухонебезпечними предметами). Згідно статті 125 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно із підпунктами 288.5 та 288.5.1. Податкового кодексу України (в редакції станом час виникнення спірних відносин) розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку. При цьому для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено розмір земельного податку не може бути більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки.
Відповідач наголошує, що, таким чином, за відсутності укладеного між сторонами договору оренди земельної ділянки розмір безпідставно збереженої суми орендної плати може бути розраховано виключно на підставі вимог закону, який встановлює мінімальний розмір ставки орендної плати, оскільки всі інші умови сплати орендної плати можуть бути визначені виключно договором оренди, оскільки інших підстав визначення розміру орендної плати за земельні ділянки комунальної власності закон не передбачає. При цьому Позивач не звертався до Відповідача із вимогою про укладення договору оренди земельної ділянки на певних умовах.
На переконання скаржника, для визначення розміру збитків суду необхідно встановити мінімальний розмір орендної плати, який передбачений законом - не менше розміру земельного податку, який встановлено на відповідній території. 
Апелянт вважає, що будь-який інший розмір встановлений судом не відповідатиме вимогам закону, оскільки інший розмір орендної ставки може бути встановлений виключно договором оренди, а не судом під час розгляду справи.
Відповідач зазначає, що Рішенням сесії Кіровоградської міської ради № 4416 від 14.07.2015 "Про затвердження ставок земельного податку по місту Кіровограду" встановлено на території м. Кіровограда земельний податок згідно з додатком (який додано до позовної заяви). Згідно пункту 5.1. Додатку до Рішення №4416 ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено встановлюється у розмірі 1% від їх нормативної грошової оцінки, крім земельних ділянок зазначених в пунктах 5.3.-5.6 (зазначено ще менші розміри земельного податку). Враховуючи викладене вище, на території Кропивницької міської територіальної громади встановлено мінімальний розмір орендної плати у розмірі 1% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Законодавство України не надає повноважень органам місцевого самоврядування визначати інший мінімальний розмір орендної плати за землю без прив`язки до ставки земельного податку. З урахуванням підпунктів 288.5 та 288.5.1. Податкового кодексу України вказана ставка земельного податку є одночасно мінімальним розміром орендної плати за земельні ділянки комунальної власності на території Кропивницької міської територіальної громади.
На думку скаржника, посилання Позивача на підпункт 13.5.1. пункту 13.5 додатку до рішення Кропивницької міської ради № 4416 від 14.07.2015 "Про затвердження ставок земельного податку по місту Кіровограду" також є безпідставним з огляду на таке: 1) Вказаний пункт суперечить частині другій ст. 6 Конституції України та нормам підпунктів 288.5 та 288.5.1. Податкового кодексу України, а Позивачем на наведено посилань на інші закони, які надають органам місцевого самоврядування встановлювати мінімальний розмір орендної плати в іншому розмірі, ніж встановлено Податковим кодексом України; 2) Рішення Кропивницької міської ради № 4416 від 14.07.2015 спрямоване саме на встановлення саме ставок (розміру) земельного податку, а не орендної плати. Назва рішення: Про затвердження ставок земельного податку по місту Кіровограду. Текст рішення: 1. Встановити на території м. Кіровоград земельний податок згідно із додатком.
Крім того, апелянт вказує, що суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, посилаючись на пункт 5.6. додатку до Рішення Кіровоградської міської ради від 14.07.2015 № 4416 "Про затвердження ставок земельного податку по місту Кіровограду" не врахував таке.
Вказаним пунктом передбачено таке: «плата за користування земельними ділянками, які використовуються юридичними і фізичними особами, в тому числі у разі переходу права власності на будівлі, споруди (їх частини), але право власності на які або право оренди яких в установленому законодавством порядку не оформлено, встановлюється у розмірі 3 відсотків від нормативної грошової оцінки земельних ділянок, за винятком земельних ділянок, ставка податку за які справляється у розмірі, визначеному пунктами 5.3-5.5 цього положення.» Тобто вказаним рішенням Кропивницька міська рада фактично затвердила окремий вид платежу: плата за користування земельними ділянками, право власності або право оренди яких у встановленому законодавством порядку не оформлено.
Відповідач зауважує, що в органів місцевого самоврядування відсутні повноваження на встановлення ставок плати за землю інших ніж земельний податок чи орендної плати (яка визначається виключно в договорі оренди).
Скаржник зазначає, що Позивачем було заявлено позовні вимоги про стягнення безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати, а не у вигляді плати за користування земельними ділянками право оренди яких не оформлено.
На переконання апелянта, пункт 5.6. додатку до Рішення Кіровоградської міської ради від 14.07.2015 № 4416 "Про затвердження ставок земельного податку по місту Кіровограду" суперечить ст. 6 Конституції України, ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», Податковому кодексу України, а тому не підлягає застосуванню до відносин сторін в будь-якому випадку.
Враховуючи викладене вище, Відповідач вважає, що суд позбавлений можливості встановлювати та застосовувати інші ставки для розрахунку розміру безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою, ніж ставку, яка згідно вимог Податкового кодексу України визначає мінімальних розмір орендної плати за землю, тобто в цій справі в розмірі 1%.
Скаржник вказує, що, таким чином, розмір безпідставно збережених коштів становитиме: в період з 01.07.2022 року по 31.12.2022 року: 7758785,40*0,01/12*6= 38 793,93 грн; в період з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року: 8922603,21*0,01= 89 226,03 грн; в період з 01.01.2024 року по 05.03.2024 року: 9377655,97*0,01/12*2+9377655,97*0,01/12/3185= 33 779,72 грн; Всього 161 799,68 грн, а не 434 729,46 грн, як зазначає Позивач, тобто сума в розмірі 272 929,78 гривень стягнута безпідставно.
На думку апелянта, зазначені вище обставини та неправильне застосування норм матеріального законодавства призвели до ухвалення необґрунтованого рішення у справі, яке підлягає частковому скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову з підстав наведених Позивачем у цій скарзі, в тому числі і щодо підстав задоволення позову.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.08.2025 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В., судді: Кощеєв І.М., Дармін М.О.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 15.08.2025 відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи № 912/1392/25. Доручено Господарському суду Кіровоградської області надіслати до Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи № 912/1392/25. 
25.08.2025 матеріали даної справи надійшли до ЦАГС.
Відповідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.09.2025 (у зв`язку з відрядженням судді Дарміна М.О. для здійснення процесуальної дії, а саме відкриття провадження у справі) у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В., судді: Кощеєв І.М., Чередко А.Є.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.09.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТОРСТАЛЬМЕТ" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 30.07.2025 у даній справі та призначено її розгляд у судовому засіданні на 11.02.2026 о 10 год. 40 хв. 
Кропивницькою міською радою з використанням системи «Електронний суд» подано до Центрального апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить прийняти відзив на апеляційну скаргу; апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВТОРСТАЛЬМЕТ» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Кіровоградської області від 30.07.2025 у справі № 912/1392/25 - без змін.
У відзиві на скаргу зазначено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ВТОРСТАЛЬМЕТ» обґрунтовуючи незаконність рішення Господарського суду Кіровоградської області від 30.07.2025 у справі № 912/1392/25 не заперечує проти наявності заборгованості, періодів її розрахунку, але не погоджується із сумою заборгованості 434 729,46 грн. Єдиним аргументом відповідача, є використання неправильного розміру податку на земельну ділянку. А саме: доводом відповідача є посилання на Рішення Кіровоградської міської ради № 4416 від 14.07.2015 року «Про затвердження ставок земельного податку по місту Кіровограду» (копія додана до позовної заяви).
Але, як зауважує Кропивницька міська рада, відповідач застосовує до себе неправильний пункт Додатку до Рішення № 4416, чим вводить в оману суд.
Позивач вказує, що Відповідач посилається на пункт 5.1. «Ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено та які перебувають у власності фізичних та юридичних осіб та у постійному користуванні юридичних осіб державної та комунальної форми власності, коло яких визначено статтею 92 Земельного кодексу України, встановлюється в розмірі 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, за винятком земельних ділянок, зазначених у пунктах 5.3 - 5.6 цього Положення.».
Але ця норма не може бути застосована до нього, так як земельна ділянка не перебуває у власності ТОВ «ВТОРСТАЛЬМЕТ».
Позивач зазначає, що відповідно п.п. 13.5.1 п. 13.5 додатку до Рішення Кіровоградської міської ради від 17.07.2015 р. № 4416 «Про затвердження ставок земельного податку по місту Кіровограду» розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди землі, але річна сума платежу: не може бути меншою 3 % від нормативної грошової оцінки землі. Підпунктом 288.5.1. ПК України, який є чинним в період користування відповідачем земельною ділянкою без оформлених документів, встановлено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку: для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки; для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено, - у розмірі не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області. Згідно Земельного кодексу України: - до земель загального користування відносять: майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо; - до сільськогосподарських угідь належать: рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги.
Позивач наголошує, що до жодної з цих категорій земельна ділянка з кадастровим номером 3510100000:16:103:0016 по вул. Вантажний Двір, 13 в місті Кропивницькому не відноситься. Тому що належить до земель промисловості (землі, надані для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд промислових, гірничодобувних, транспортних та інших підприємств, їх під`їзних шляхів, інженерних мереж, адміністративно-побутових будівель, інших споруд).
Також позивач повідомляє, що раніше у Господарському суді Кіровоградської області вже було розглянуто іншу справу про стягнення з ТОВ «ВТОРСТАЛЬМЕТ» безпідставно збережених коштів, але за інший період, а саме з 18.03.2021 по 30.06.2022. Рішенням від 06.10.2022 року по справі № 912/877/22, яке набрало законної сили 08.11.2022 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВТОРСТАЛЬМЕТ» на користь Кропивницької міської ради безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки з кадастровим номером: 3510100000:16:103:0016 по вул. Вантажний Двір, 13 в місті Кропивницькому. Таким чином, раніше суд вже дійшов висновку про законність та правильність використання вказаних вище норм.
Позивач зазначає, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 ЦК України.
Кропивницька міська рада вважає, що апеляційна скарга є безпідставною та необґрунтованою, а наведені апелянтом доводи не вказують на порушення судом першої інстанції вимог законодавства. Натомість рішення Господарського суду Кіровоградської області від 30.07.2025 у справі № 912/1392/25 є обґрунтованим, об`єктивним та таким, що ухвалено відповідно до норм процесуального та матеріального права, тому у задоволені апеляційної скарги слід відмовити повністю.
Відповідно до Протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 10.02.2026 (у зв`язку з усуненням обставин, що зумовили заміну судді-члена колегії, а саме вихід на роботу судді Дарміна М.О.) у даній справі визначено колегію суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В., судді: Кощеєв І.М., Дармін М.О.
У судовому засіданні 11.02.2026 проголошено скорочене судове рішення (вступну та резолютивну частини постанови) по справі.
Встановлені судом першої інстанції та перевірені апеляційним господарським судом обставини справи. 
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 30.01.2025 року № 410559223 власником комплексу будівель за адресою: м. Кропивницький, вул. Грузовий двір (перейменовано у Вантажний Двір згідно Рішення Кропивницької міської ради № 1837 від 27.02.2024 року), буд. 13, який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 3510100000:16:103:0016 в період з 15.12.2016 по 06.03.2024 було Товариство з обмеженою відповідальністю "ВТОРСТАЛЬМЕТ" (а.с. 48-49).
Вказана земельна ділянка належить до земель комунальної власності, право на розпорядження якою реалізується Кропивницькою міською радою.
На момент набуття відповідачем права власності на нерухоме майно, земельна ділянка знаходилась в оренді попереднього власника на підставі договору оренди землі від 05.10.20210 № 236.
Ураховуючи умови розділу 3 "Строк дії договору" Договору та беручи до уваги, що договір оренди землі зареєстрований в управлінні Держкомзему у м. Кіровограді Кіровоградської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 17 березня 2011 року за № 351010004000036, з 18 березня 2021 року договір припинено в зв`язку із закінченням строку його дії.
Відповідно до витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 13.06.2022, нормативна грошова оцінка земельної ділянки за кадастровим номером 3510100000:16:103:0016 становить 7 758 785,40 грн (а.с. 53).
Серед іншого позов обґрунтовано посиланням на преюдиційні факти, встановлені у рішенні Господарського суду Кіровоградської області від 06.10.2022 у справі № 912/877/22, яке набрало законної сили 08.11.2022. Згідно вказаного рішення позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТОРСТАЛЬМЕТ" на користь Кропивницької міської ради безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки з кадастровим номером: 3510100000:16:103:0016 по вул. Грузовий Двір, 13 в місті Кропивницькому, за період з 18.03.2021 до 30.06.2022, у розмірі 283 047,83 грн, а також 4 245,72 грн судового збору.
Враховуючи наведені обставини, позивачем нараховано до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТОРСТАЛЬМЕТ" безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати за землю: 
- за період з 01.07.2022 до 31.12.2022 в загальному розмірі 116 381,78 грн;
- за період з 01.01.2023 до 31.12.2023 в загальному розмірі 267 678,10 грн;
- за період з 01.01.2024 до 05.03.2024 в загальному розмірі 50 669,58 грн.
У зв`язку з несплатою вищезазначених коштів позивач звернувся до суду із даним позовом.
За наслідками розгляду позову господарським судом прийнято оскаржуване рішення.
Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення присутніх представників сторін, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду залишити без змін, виходячи з наступного.
Причиною звернення з апеляційною скаргою стала незгода відповідача з оскаржуваним рішенням суду першої інстанції в частині визначення розміру безпідставно збережених коштів, які підлягали сплаті за період фактичного користування земельною ділянкою та в частині стягнення суми в розмірі 272 929,78 гривень. 
В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, а тому згідно з частиною першою статті 269 Господарського процесуального кодексу України в апеляційному порядку не переглядається.
Податковим кодексом України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною (статті 14.1.136, 288.5 Податкового кодексу України).
Згідно з пунктом 284.1 статті 284 Податкового кодексу України органи місцевого самоврядування встановлюють ставки плати за землю, що сплачується на відповідній території.
У статті 289 Податкового кодексу України передбачено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.
Підпунктом 288.5.1. Податкового кодексу України, який є чинним в період користування відповідачем земельною ділянкою без оформлених документів, встановлено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку: для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки; для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено, - у розмірі не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області.
Відповідно до п. 5.6. додатку до рішення Кіровоградської міської ради № 4416 від 14.07.2015 "Про затвердження ставок земельного податку по місту Кіровограду" плата за користування земельними ділянками, які використовуються юридичними і фізичними особами, в тому числі у разі переходу права власності на будівлі, споруди (їх частини), але право власності на які або право оренди яких в установленому законодавством порядку не оформлено, встановлюється у розмірі 3 відсотків від нормативної грошової оцінки земельних ділянок, за винятком земельних ділянок, ставка податку за які справляється у розмірі, визначеному пунктами 5.3-5.5 цього положення.
З матеріалів справи вбачається, що згідно рішення Міської ради міста Кропивницького від 12.07.2018 № 1750 затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Кропивницького. Вказане рішення опубліковано в газеті Кіровоградської міської ради "Вечірня газета" 13.07.2018. Відповідно до витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 13.06.2022, нормативна грошова оцінка земельної ділянки за кадастровим номером 3510100000:16:103:0016 становить 7 758 785,40 грн.
Відповідно до пункту 289.1 статті 289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.
Пунктом 289.2. наведеної статті встановлено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель (Кі), на який індексується нормативна грошова оцінка земель і земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), на 1 січня поточного року, що визначається за формулою: Кi = І:100, де І - індекс споживчих цін за попередній рік.
У разі якщо індекс споживчих цін перевищує 115 відсотків, такий індекс застосовується із значенням 115.
Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок.
За нормами Закону України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться щодо розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років (стаття 18); за результатами бонітування ґрунтів та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація (стаття 20).
За інформацією, розміщеною на вебсайті Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель і земельних ділянок за 2022 рік становить для земель і земельних ділянок (крім сільськогосподарських угідь) - 1,15, а за 2023 такий коефіцієнт становить 1,051.
З урахуванням наведених положень, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 434 729,46 грн, як безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за землю: 
- за період з 01.07.2022 до 31.12.2022 в загальному розмірі 116 381,78 грн;
- за період з 01.01.2023 до 31.12.2023 в загальному розмірі 267 678,10 грн;
- за період з 01.01.2024 до 05.03.2024 в загальному розмірі 50 669,58 грн.
З вищезазначеного вбачається, що розрахунок безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за землю здійснений позивачем не суперечить наявним у матеріалах справи доказам. 
Щодо доводів відповідача, викладених в апеляційній скарзі стосовно необґрунтованості рішення суду в частині визначення розміру безпідставно збережених коштів, які підлягали сплаті за період фактичного користування земельною ділянкою, колегія суддів зазначає наступне.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ВТОРСТАЛЬМЕТ" не є власником або постійним землекористувачем спірної земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдино можливою формою здійснення плати за землю для нього як землекористувача є орендна плата (підпункт 14.1.72 пункту 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).
До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України.
До зазначеного висновку неодноразово приходив Верховний Суд, зокрема у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17 та постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 28.02.2020 у справі № 913/169/18, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 02 червня 2020 року по справі № 922/2417/19.
Відповідач в апеляційній скарзі як і у відзиві на позовну заяву посилається на пункт 5.1. Додатку до Рішення сесії Кіровоградської міської ради № 4416 від 14.07.2015 "Про затвердження ставок земельного податку по місту Кіровограду".
Пунктом 5.1 додатку до Рішення Кіровоградської міської ради від 14.07.2015 № 4416 "Про затвердження ставок земельного податку по місту Кіровограду" встановлено, що ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено та які перебувають у власності фізичних та юридичних осіб та у постійному користуванні юридичних осіб державної та комунальної форми власності, коло яких визначено статтею 92 Земельного кодексу України, встановлюється в розмірі 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, за винятком земельних ділянок, зазначених у пунктах 5.3 - 5.6 цього Положення.
Місцевим господарським судом правильно зазначено, що відповідач не був власником земельної ділянки, а також не є юридичною особою державної чи комунальної форми власності, коло яких визначено статтею 92 Земельного кодексу України.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що вказана норма не може бути застосована до відповідача, так як земельна ділянка не перебувала у власності чи у постійному користуванні останнього.
Відповідно до пункту 5.6. додатку до Рішення Кіровоградської міської ради від 14.07.2015 № 4416 "Про затвердження ставок земельного податку по місту Кіровограду" плата за користування земельними ділянками, які використовуються юридичними і фізичними особами, в тому числі у разі переходу права власності на будівлі, споруди (їх частини), але право власності на які або право оренди яких в установленому законодавством порядку не оформлено, встановлюється у розмірі 3 відсотків від нормативної грошової оцінки земельних ділянок, за винятком земельних ділянок, ставка податку за які справляється у розмірі, визначеному пунктами 5.3 - 5.5 цього Положення.
Таким чином, місцевий господарський суд обґрунтовано виснував, що позивачем у даному випадку вірно застосовано пункт 5.6. додатку до Рішення Кіровоградської міської ради від 14.07.2015 № 4416 "Про затвердження ставок земельного податку по місту Кіровограду".
Як вже було зазначено вище, відповідно до пункту 284.1. статті 284 Податкового кодексу України Верховна Рада Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування встановлюють ставки плати за землю та пільги щодо земельного податку, що сплачується на відповідній території.
На переконання колегії суддів, з урахуванням того, що пунктом 5.6. додатку до Рішення Кіровоградської міської ради від 14.07.2015 № 4416 "Про затвердження ставок земельного податку по місту Кіровограду" встановлено ставку плати за землю відповідної категорії у розмірі 3%, господарським судом правильно відхилено доводи відповідача щодо необхідності застосування ставки 1% для розрахунку розміру заборгованості.
Крім того, апеляційний господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Підпунктом 288.5.1. пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України, який є чинним в період користування відповідачем земельною ділянкою без оформлених документів, встановлено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку: для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки; для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено, - у розмірі не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області.
За приписами пункту "а" частини 4 статті 83 Земельного кодексу України до земель загального користування населених пунктів відносять: майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо).
Відповідно до пункту "а" частини 2 статті 22 Земельного кодексу України до сільськогосподарських угідь належать рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги.
До жодної з цих категорій земельна ділянка з кадастровим номером 3510100000:16:103:0016 по вул. Вантажний Двір, 13 в місті Кропивницькому не відноситься, оскільки належить до категорії «Землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення». 
Крім того, визначений в пункті 5.6. додатку до Рішення Кіровоградської міської ради від 14.07.2015 № 4416 "Про затвердження ставок земельного податку по місту Кіровограду" розмір плати за користування земельними ділянками, які використовуються юридичними і фізичними особами, в тому числі у разі переходу права власності на будівлі, споруди (їх частини), але право власності на які або право оренди яких в установленому законодавством порядку не оформлено у розмірі 3 відсотків від нормативної грошової оцінки земельних ділянок не суперечить вимогам податкового законодавства.
З урахуванням викладеного, відсутні підстави для застосування ставки 1% для розрахунку розміру заборгованості.
Колегія суддів відхиляє контррозрахунок апелянта, що ґрунтується на положеннях пункту 5.1 додатку до Рішення Кіровоградської міської ради від 14.07.2015 № 4416 "Про затвердження ставок земельного податку по місту Кіровограду", які в даному випадку не підлягають застосуванню.
В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що посилання Позивача на підпункт 13.5.1. пункту 13.5 додатку до рішення Кропивницької міської ради № 4416 від 14.07.2015 "Про затвердження ставок земельного податку по місту Кіровограду" є безпідставним, оскільки вказаний пункт суперечить частині другій ст. 6 Конституції України та нормам підпунктів 288.5 та 288.5.1. Податкового кодексу України, а Позивачем на наведено посилань на інші закони, які надають органам місцевого самоврядування встановлювати мінімальний розмір орендної плати в іншому розмірі, ніж встановлено Податковим кодексом України, а також тому, що Рішення Кропивницької міської ради № 4416 від 14.07.2015 спрямоване саме на встановлення саме ставок (розміру) земельного податку, а не орендної плати.
Також вказує, що пункт 5.6. додатку до Рішення Кіровоградської міської ради від 14.07.2015 № 4416 "Про затвердження ставок земельного податку по місту Кіровограду" суперечить ст. 6 Конституції України, ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», Податковому кодексу України, а тому не підлягає застосування до відносин сторін в будь-якому випадку.
Щодо цих доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини 10 статті 59 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.
Доказів визнання пункту 5.6 та підпункту 13.5.1. пункту 13.5 додатку до рішення Кіровоградської міської ради від 14.07.2015 № 4416 "Про затвердження ставок земельного податку по місту Кіровограду" незаконними або нечинними у встановленому законом порядку матеріали справи не містять.
З огляду на викладене колегія суддів доходить висновку, що рішення міської ради є чинним нормативно-правовим актом, прийнятим у межах компетенції відповідного органу місцевого самоврядування, а тому підлягає застосуванню до спірних правовідносин. 
Доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними та не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний господарський суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки з кадастровим номером: 3510100000:16:103:0016 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
На переконання колегії суддів, місцевий господарський суд з достатньою повнотою дослідив усі обставини справи, надав належну оцінку представленим доказам, висновки суду не суперечать матеріалам справи, обставини, які мають значення по справі, судом установлені вірно. Порушень норм матеріального та процесуального права не установлено.
У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006).
Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Враховуючи спірний характер правовідносин сторін, колегія суддів вважає, що наведена міра обґрунтування даного судового рішення є достатньою у світлі конкретних обставин справи, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.
З огляду на приписи статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Апелянт, звертаючись з апеляційною скаргою, не довів неправильного застосування судом норм матеріального і процесуального права як необхідної передумови для скасування рішення Господарського суду Кіровоградської області від 30.07.2025 у справі № 912/1392/25.
За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку статті 269 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТОРСТАЛЬМЕТ" задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Кіровоградської області від 30.07.2025 у справі № 912/1392/25 в оскаржуваній частині підлягає залишенню без змін. 
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 129, 269, 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТОРСТАЛЬМЕТ" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 30.07.2025 у справі № 912/1392/25 залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 30.07.2025 у справі № 912/1392/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку та випадках, передбачених ст 287 ГПК України.
Повна постанова складена 11.03.2026.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя М.О. Дармін