Справа № 420/36241/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 березня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Радчука А.А., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Одеській області (65080, м. Одеса, вул. Академіка Філатова, 15-А, код ЄДРПОУ 40108740) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, у якій позивач, з урахуванням заяви «про зміну позовних вимог» від 08.12.2025 року, просить суд:
визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо не здійснення перерахунку та невиплати ОСОБА_1 не доплаченого грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням щомісячної премії за липень 2024 року та з урахуванням скасування п. 3 Наказу ГУНП в Одеській області від 05.07.2024 року № 1736 в частині застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани;
зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) не доплачене грошове забезпечення та одноразову грошову допомогу при звільненні з урахуванням щомісячної премії за липень 2024 року у розмірі 123 037 (сто двадцять три тисячі тридцять сім) гривень 07 копійок, та з урахуванням скасування п. 3 Наказу ГУНП в Одеській області від 05.07.2024 року № 1736 в частині застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани; 
визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо не нарахування та невиплати в повному обсязі на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з листопада 2015 року по червень 2024 року включно; 
зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в повному обсязі не доплачене грошового забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з листопада 2015 року по червень 2024 року включно у розмірі - 1 283 (одна тисяча двісті вісімдесят три) гривні 59 копійок. 7); 
визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо не нарахування та невиплати на користь ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з листопада 2015 року по листопад 2017 року; 
зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) індексацію грошового забезпечення за період з листопада 2015 року по листопад 2017 року; 
визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо нездійснення, ОСОБА_1 доплати до грошового забезпечення у розмірі до 50 % від грошового забезпечення за період з 2020 року по 30.06.2023 року пропорційно відпрацьованому часу під час виконання службових обов`язків в умовах безпосереднього контакту з населенням відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 № 375 «Про деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, посадових осіб Державної митної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни»; 
зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість у вигляді доплати до грошового забезпечення у розмірі до 50 % від грошового забезпечення за період з 2020 року по 30.06.2023 року пропорційно відпрацьованому часу під час виконання службових обов`язків в умовах безпосереднього контакту з населенням відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №375 «Про деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, посадових осіб Державної митної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID- 19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни»; 
зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області (код за ЄДРПОУ - 40108740) здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП – НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі - 263 713 (двісті шістдесят три тисячі сімсот тринадцять) гривень 86 копійок; 
стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області (код за ЄДРПОУ - 40108740) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати, а саме: витрати на правничу допомогу у розмірі – 8 000 (вісім тисяч) гривень та судовий збір у розмірі - 4 844 (чотири тисячі вісімсот сорок чотири) гривні 80 копійок.
В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що позивач проходив службу в Національній поліції України на посаді інспектора відділу диспетчерської служби управління організаційно аналітичного забезпечення та оперативного реагування Головного управління Національної поліції в Одеській області. Наказом від 08.07.2024 року № 1057 о/с був звільнений зі служби в поліції за власним бажанням.
Проте, як вважає позивач, під час проходження служби та при звільненні йому не повністю нараховано та виплачено грошового забезпечення, на яке він має право.
Доводи позову мотивовані таким.
Щодо перерахунку грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням щомісячної премії за липень 2024 року у позові зазначено, що Наказом ГУНП в Одеській області від 05.07.2024 року № 1736 до позивача було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани. На підставі даної догани, позивач у місяці застосування дисциплінарного стягнення був позбавлений премії, зокрема, при звільненні позивачу було встановлено премію у розмірі – 0%, що підтверджується копією Наказу від 08.07.2024 року № 1057 о/с. На підставі цього, позивачу було проведено розрахунок та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні без урахування премії. Водночас, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30.12.2024 року по справі № 420/23958/24 було визнано протиправним та скасовано п. 3 наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області № 1736 від 05.07.2024 року в частині застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани. Враховуючи, що судовим рішенням було скасовано пункт наказу про застосування дисциплінарного стягнення, на переконання позивача, у ГУНП в Одеській області виник обов`язок провести ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення за липень 2024 року, та одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням премії, яка була скасована через дисциплінарне стягнення. 01.09.2025 року сторона позивача отримала копію Наказу № 926 від 15.04.2025 року про скасування п. 3 Наказу ГУНП в Одеській області від 05.07.2024 року № 1736, після чого звернулась до відповідача із заявою щодо здійснення перерахунку та виплати грошового забезпечення за липень 2024 року, одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням розміру премії та виплати інших не доплачених сум. Однак, відповідач листом № 228044-2025 від 22.10.2025 року відмовив у здійсненні перерахунку та виплати, чим порушив права позивача, оскільки одноразова грошова допомога при звільненні виплачується з урахуванням грошового забезпечення поліцейського станом на місяць звільнення з поліції. Отже, грошова допомога має бути розрахована з урахуванням премії за липень 2024 року.
Щодо перерахунку та виплати грошового забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з листопада 2015 року по червень 2024 року, позивач посилався на те, що пунктом 5 пп. 3 Постанови КМУ № 988 та п. 11 розділу II Порядку № 260 передбачена доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час. Позивачу доплата за службу в нічний час виплачувалася з урахуванням погодинної оплати у розмірі – 13,59 грн за годину, проте за розрахунками сторони позивача погодинна оплата розраховується за формулою: 2500 (посадовий оклад Заявника) / 160 (кількість відпрацьованих годин за місяць при 40-годинному робочому тижні), що складає 15,63 грн. за годину. Сторона позивача вважає, що відповідачем було не доплачено доплату за спірний період у розмірі - 1 283, 59 грн.
Щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з листопада 2015 року по листопад 2017 року, у позові зазначено, що відповідно до довідок про складові грошового забезпечення позивачу за період з листопада 2015 року по листопад 2017 року включно індексація грошового забезпечення не виплачувалася, всупереч тому, що гарантована ст. 94 Закону України «Про Національну поліцію» та Законом України «Про індексацію грошових доходів населення». 
Щодо нарахування та виплати доплати до грошового забезпечення поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину за період з 2020 року по 30 червня 2023 року, у позові зазначено, що Наказом ГУНП в Одеській області від 23.12.2020 року № 2910 було встановлено доплату на період дії карантину поліцейським ГУНП в Одеській області (копія Наказу № 2910 додається). Проте, позивачу доплату під час дії карантину здійснено лише у грудні 2020 року, всупереч тому, що така доплата гарантована постановою КМУ №375. У листі відповідача № 187234-2025 від 19.09.2025 року зазначено, що з березня 2021 року додаткова доплата поліцейським за службу в особливих умовах не нараховувалася, у зв`язку з відсутністю асигнувань, що, на переконання позивача, є неприйнятним, оскільки відсутність коштів на рахунку для виплати доплати на період дії карантину не може бути підставою для позбавлення гарантованих виплат.
Також позивачем заявлені вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, відповідно до ст. 117 КЗпП України.
Ухвалою суду від 28.10.2025 року позовну заяву залишено без руху та позивачу роз`яснено, що виявлені недоліки мають бути усунуті шляхом надання, відповідно до вимог ч. 1 ст. 123, ч. 6 ст. 161 КАС України, заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду в частині позовних вимог.
30.10.2025 року представником позивача подано заяву про поновлення строку звернення до суду. Позивач надав до суду копії довідок та розрахункових листів про грошове забезпечення позивача, які були надані відповідачем у вересні 2025 року. Відтак, позивач стверджував, що зміг дізнатися про те, що спірні виплати за вказаний період йому були виплачені не в повному розмірі лише з моменту отримання у вересні 2025 року відповідних документів. 
Враховуючи, що тримісячний строк звернення до суду обчислюється, згідно з чинною редакцією статті 233 КЗпП України, з дня одержання позивачем письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні, такі повідомлення отримані позивачем протягом серпня-вересня 2025 року, а до суду він звернувся 23.10.2025 року, суд висновував про дотримання строку звернення до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 02.12.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі в порядку ч. 5 ст. 262 КАС України у письмовому провадженні.
03.12.2025 року відповідачем подано клопотання про залишення позову без розгляду з підстав пропуску строку звернення до суду, обґрунтоване тим, що позивачу було надіслано наказ про звільнення № 1057 о/с 08.07.2024 року, а остаточний розрахунок було здійснено того ж місяця при звільненні. Відтак, тримісячний строк звернення до суду з вимогами щодо належних при звільненні сум сплинув у жовтні 2024 року. Також зазначено, що судове рішення у справі № 420/23958/24 щодо скасування наказу від 05.07.2024 року № 1736 набрало законної сили 28.03.2025 року, тому і в цьому випадку позивачем пропущений строк звернення до суду, встановлений ст. 233 КЗпП України. 
08.12.2025 року представником позивача подано заяву про зміну позовних вимог. За змістом цієї заяви позивач збільшив позовні вимоги шляхом заявлення вимоги про зобов`язання Головного управління Національної поліції в Одеській області здійснити виплату ОСОБА_1 (РНОКПП – НОМЕР_1 ) середнього заробітку за час затримки розрахунку у сумі - 263 713 (двісті шістдесят три тисячі сімсот тринадцять) гривень 86 копійок.
Ухвалою суду від 11.03.2026 року прийнято до розгляду заяву представника позивача про зміну позовних вимог від 08.12.2025 року та ухвалено здійснювати розгляд справи №420/36241/25 з урахуванням цієї заяви. 
Ухвалою суду від 12.03.2026 року відмовлено у задоволенні заяви Головного управління Національної поліції в Одеській області про залишення без розгляду позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Одеській області (65080, м. Одеса, вул. Академіка Філатова, 15-А, код ЄДРПОУ 40108740) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії. 
17.12.2025 року відповідачем подано відзив на позовну заяву з додатками.
Відповідно до відзиву, відповідач проти задоволення позову заперечує. 
Щодо перерахунку грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням щомісячної премії за липень 2024 року у відзиві зазначено, що премія не є обов`язковим елементом грошового забезпечення поліцейського. Згідно з пунктом 12 розділу II Порядку № 260 керівники органів поліції право мають преміювати поліцейських відповідно до особливостей проходження служби та особистого внеску поліцейського в загальні результати служби. ГУНП в Одеській області здійснило нарахування та виплату позивачу одноразової допомоги відповідно до вимог Закону України «Про Національну поліцію» та Порядку №260. При цьому було враховано всі складові грошового забезпечення, фактично належні позивачу на день звільнення. Премія за липень 2024 р. не була виплачена позивачу і не входила до складу його забезпечення, отже не могла бути врахована при обчисленні одноразової допомоги. Відповідач виконав всі належні виплати при звільненні позивача у повному обсязі, що підтверджується фінансовими документами.
Щодо перерахунку та виплати грошового забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з листопада 2015 року по червень 2024 року, відповідач посилався на те, що усі години служби позивача в нічний час були обліковані та оплачені з установленим коефіцієнтом. Відповідач вказує, що розрахована позивачем сума доплати 1 283,59 грн за нічну службу за період з листопада 2015 по червень 2024 року не враховує чинний порядок обліку та нарахування. Доплата за нічну службу передбачена постановою КМУ № 988 і нараховується відповідно до наказу МВС № 260 на підставі довідок про години нічної служби, які подаються до 15 числа наступного місяця. За змістом листа УФЗБО №196743-2025 від 08.12.2025, позивачу доплату за нічний час нараховано і виплачено повністю. Це підтверджено також листом УОАЗОР №196820-2025 від 08.12.2025, де зазначено, що довідки подавались щомісячно в установленому порядку. Крім того, листом № 163154-2025 від 01.09.2025 надано повну інформацію про складові грошового забезпечення позивача. Таким чином, відсутній будь-який доказ бездіяльності або заборгованості. 
Щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з листопада 2015 року по листопад 2017 року, відповідач зазначив, що до 18 жовтня 2017 року у Порядку № 1078-2003 була відсутня така категорія осіб, як «поліцейські», тому нарахування індексації грошового забезпечення поліцейських було розпочато з жовтня 2017 року з базовим місяцем листопад 2015 року, тобто після набрання чинності Постанови КМУ № 782 від 18 жовтня 2017 р. (з 24.10.2017) про внесення змін до пункту 2 Порядку №1078. 
Щодо нарахування та виплати доплати до грошового забезпечення поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину за період з 2020 року по 30 червня 2023 року, відповідач зазначив, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували яким чином в результаті виконання службових обов`язків позивач забезпечував життєдіяльність населення у спірний період, зокрема, виконував завдання, визначені постановою КМУ від 09.12.2020 № 1236. Згідно з листом підрозділу, де безпосередньо проходив службу позивач (УОАЗОР ГУНП в Одеській області) №196820-2025 від 08.12.2025, ОСОБА_1 у спірний період не залучався до виконання заходів, які є передумовою для встановлення доплати за постановою КМУ №375 (виконання завдань у зв`язку з карантином/безпосередній контакт з населенням): «не залучався до здійснення контролю…». Також у цьому ж листі прямо зазначено, що первинні документи для встановлення такої доплати не формувалися та не подавалися. Крім того, відповідно до листа УФЗБО ГУНП в Одеській області №196743-2025 від 08.12.2025, відомості для встановлення/виплати цієї доплати щодо позивача не надходили. З огляду на викладене, правових підстав для нарахування та виплати ОСОБА_1 доплати у розмірі до 50% за заявлені ним періоди немає.
Щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відповідач зазначив, що ці вимоги є передчасними, оскільки Головне управління не здійснило нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення, доплати за службу в нічний час, одноразової грошової допомоги при звільненні розрахованої з урахуванням премії, премію за липень 2024 року, додаткової винагороди за забезпечення життєдіяльності в період карантину, тобто з ним фактично не проведено остаточного розрахунку. 
Також відповідач заперечував щодо заявлених позивачем до розподілу судових витрат. Зокрема, зазначив, що сума витрат на правничу допомогу 8 000 грн. є завищеною та не підтвердженою детальним переліком робіт, а спір не є складним та стосується стандартного трудового питання.
Інші заяви по суті справи до суду не надходили. 
З огляду на заявлені позовні вимоги, справу розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). 
Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.
Як встановлено судом та не заперечується сторонами у заявах по суті справи, позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив службу у Національній поліції України.
Згідно з витягом з наказу начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області від 08.07.2024 року №1057 о/с, капітана поліції ОСОБА_1 (0042026), інспектора відділу диспетчерської служби управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування Головного управління Національної поліції в Одеській області, звільнено зі служби в поліції згідно з пунктом 7 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» за власним бажанням, з 08 липня 2024 року, установивши щомісячну премію за липень 2024 року в розмірі 0%.
Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області від 05.07.2024 року №1736 до інспектора відділу диспетчерської служби управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування Головного управління Національної поліції в Одеській області капітана поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани.
Позивач оскаржив Наказ від 05.07.2024 року №1736 у судовому порядку.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30.12.2024 року у справі №420/23958/24, яке набрало законної сили 28.03.2025 року, визнано протиправним та скасовано п. 3 наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області №1736 від 05.07.2024 року в частині застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани, оголошеної інспектору відділу диспетчерської служби управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУНП в Одеській області капітану поліції ОСОБА_1 .
Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області від 15.04.2025 року №926, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.12.2024 року у справі №420/23958/24, скасовано пункт 3 наказу ГУНП в області від 05.07.2024 № 1736 «Про заходи дисциплінарного впливу» щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани капітанові поліції ОСОБА_2 , інспекторові відділу диспетчерської служби управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУНП в Одеській області.
Копію наказу від 15.04.2025 року №926 позивач отримав 01.09.2025 року на адресу електронної пошти.
Звернення позивача до суду з даним позовом обумовлено тим, що за період проходження служби та при звільненні йому не повністю нараховано та виплачено грошового забезпечення, на яке він має право, а саме:
розрахунок грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні здійснено без урахування щомісячної премії за липень 2024 року, враховуючи скасування наказу від 15.04.2025 року №926;
не вірно розраховано доплату за службу в нічний час за період з листопада 2015 року по червень 2024 року;
не нараховано та не виплачено індексацію грошового забезпечення за період з листопада 2015 року по листопад 2017 року;
не нараховано та не виплачено доплату до грошового забезпечення поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, за період з 2020 року по 30 червня 2023 року, згідно постанови КМУ №375.
02.09.2025 року в інтересах позивача його представником подано адвокатський запит до Головного управління Національної поліції в Одеській області з проханням надати: 
копії довідки обліку несення служби в нічний час Клієнта за період з листопада 2015 року та до моменту звільнення;
інформацію щодо того, чи виплачувалася Клієнту доплата за роботу в нічний час за період з листопада 2015 року та до моменту звільнення;
копії розрахунку виплаченої Клієнту доплати за роботу в нічний час за період з листопада 2015 року та до моменту звільнення;
інформації щодо того, чи виплачувалася Клієнту додаткова доплата на період дії карантину починаючи з 2020 року та до червня 2023 року;
копії розрахунку виплаченої Клієнту додаткової доплати на період дії карантину починаючи з 2020 року та до червня 2023 року, із зазначенням на підставі якого наказу здійснювалася дана виплата;
копії наказу (наказів) на підставі яких Клієнту здійснювалася виплата додаткової доплати на період дії карантину починаючи з 2020 року та до червня 2023 року.
Листом управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування Головного управління Національної поліції в Одеській області від 19.09.2025 року №187234 надано відповідь на адвокатський запит, де зазначено:
доплата за службу в нічний час ОСОБА_1 за період 2015 року до моменту звільнення нарахована та виплачена згідно з вимогами наказу № 260 y повному обсязі; 
додаткова доплата на період карантину ОСОБА_1 виплачена у грудні 2020 року за жовтень 2020 року у сумі 2251, 24 грн. і складала 18,8% від грошового забезпечення. Відомості щодо формування даних для встановлення та виплати ОСОБА_1 додаткової доплати на період карантину з 2020 року до червня 2023 року до УФЗБО ГУНП в Одеській області не надходили. Додатково повідомляємо, що починаючи з березня 2021 року додаткова доплата поліцейським за службу в особливих умовах не нараховувалася, у зв`язку з відсутністю асигнувань за окремою програмною класифікацією видатків державного бюджету 1007070 «Здійснення доплати поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню період дії карантину, на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (КФКВ 0310)».
Листом управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування Головного управління Національної поліції в Одеській області від 03.09.2025 року №2330аз-25 надано інформацію про дати несення служби позивачем протягом періоду з 2020 по 2024 рр. 
23.09.2025 року в інтересах позивача його представником подано заяву відповідачу з проханням:
1. Здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення та одноразову грошову допомогу при звільненні з урахуванням щомісячної премії за липень 2024 року та з урахуванням скасування наказу в частині застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани.
2. Здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з листопада 2015 року по червень 2024 року включно.
3. Здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року.
4. Здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 доплату до грошового забезпечення поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину за період з 01 жовтня 2021 року по 30 червня 2023 року.
Листом УФЗБО Головного управління Національної поліції в Одеській області вих. № 2280442025 від 22.10.2025 року представнику позивача надано відповідь, якою повідомлено про відсутність підстав для проведення заявлених у заяві перерахунків та виплат.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII.
Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про Національну поліцію», служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Згідно ч. 10 ст. 62 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський: 1) забезпечується належними умовами для виконання покладених на нього службових обов`язків; 2) отримує в органах поліції в установленому порядку інформацію, у тому числі з обмеженим доступом, та матеріали, необхідні для належного виконання покладених на нього обов`язків; 3) користується повноваженнями, передбаченими цим Законом, незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу; 4) своєчасно і в повному обсязі отримує грошове забезпечення та інші компенсаційні виплати відповідно до закону та інших нормативно-правових актів України; 5) у повному обсязі користується гарантіями соціального та правового захисту, передбаченими цим Законом та іншими актами законодавства; 6) захищає свої права, свободи та законні інтереси всіма способами, що передбачені законом; 7) під час виконання поліцейських повноважень користується безоплатно всіма видами громадського транспорту міського, приміського і місцевого сполучення (крім таксі), а також попутним транспортом. Поліцейські, які виконують повноваження поліції на транспортних засобах, крім того, мають право на безоплатний проїзд у поїздах, на річкових і морських суднах. Під час службових відряджень поліцейські мають право на позачергове придбання квитків на всі види транспорту і розміщення в готелях при пред`явленні службового посвідчення та посвідчення про відрядження; 8) може бути переміщений по службі залежно від результатів виконання покладених на нього обов`язків та своїх професійних, особистих якостей.
Стаття 94 Закону України «Про Національну поліцію» передбачає, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається Кабінетом Міністрів України залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання (ч. 1). 
Грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону (ч. 5).
Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 затверджений Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських (далі – Порядок №260 у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до п. 3 розд. І Порядку №260, грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.
До складу грошового забезпечення входять:
1) посадовий оклад;
2) оклад за спеціальним званням;
3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер);
4) премії;
5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до п. 6 розд. І Порядку №260, підставою для виплати грошового забезпечення є наказ керівника (начальника) органу, закладу, установи Національної поліції (далі - орган поліції) про призначення на посаду поліцейського відповідно до номенклатури посад, наказ ректора ЗВО про зарахування на навчання або наказ про зарахування в розпорядження відповідного органу поліції та встановлення конкретного розміру окладів, надбавок, доплат.
Згідно з п. 7 розд. І Порядку №260, грошове забезпечення поліцейським виплачується за місцем проходження служби виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом органу поліції на грошове забезпечення.
За приписами п. 11 розд. І Порядку №260, грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.
Виплата одноразових додаткових видів грошового забезпечення здійснюється, якщо звернення про їх отримання надійшли до закінчення трьох років з дня виникнення права на їх отримання.
Відповідно до п. 12 розд. І Порядку №260, звернення поліцейського щодо неправильної виплати грошового забезпечення розглядаються в установленому законодавством України порядку.
Щодо позовних вимог в частині перерахунку грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням щомісячної премії за липень 2024 року.
За приписами пункту 12 розділу II Порядку №260, керівники органів поліції мають право преміювати поліцейських відповідно до особливостей проходження служби та особистого внеску поліцейського в загальні результати служби з урахуванням специфіки і особливостей виконання покладених на нього завдань та в межах асигнувань, затверджених на грошове забезпечення для утримання Національної поліції України.
У місяці виконання дисциплінарного стягнення поліцейського премія може не встановлюватися.
Розміри премії встановлюються за рішенням керівників органів поліції відповідно до затверджених ними положень про преміювання та наявного фонду грошового забезпечення.
Рішення керівників органів поліції про преміювання оформлюється наказом, який видається до 25 числа кожного місяця, згідно із затвердженим положенням про преміювання та на підставі списків керівників структурних або відокремлених підрозділів органу поліції. Рішення керівників органів поліції про преміювання заступників керівника органу поліції, керівників структурних підрозділів та відокремлених структурних підрозділів здійснюється на підставі наказу.
Залежно від виконання показників преміювання (у тому числі успішного виконання службових обов`язків, допущення проступків, застосування до поліцейських дисциплінарного стягнення в установленому законодавством порядку), які можуть впливати на розмір премії, до наказу про преміювання за відповідний місяць можуть уноситися відповідні зміни та проводитися перерахунок премії на підставі мотивованого рапорта (звернення) керівника.
Нарахування премії проводиться у відсотках до грошового забезпечення, яке складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер).
Виплата премій поліцейським здійснюється за наказами керівників органів поліції.
Виплата премії проводиться щомісяця за поточний місяць разом з виплатою грошового забезпечення.
Згідно обставин справи, позивач звільнений зі служби в поліції згідно з пунктом 7 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» за власним бажанням, з 08 липня 2024 року.
Відповідно до наказу про звільнення від 08.07.2024 року №1057 о/с, позивачу установлено щомісячну премію за липень 2024 року в розмірі 0% у зв`язку з виконанням дисциплінарного стягнення.
Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області від 05.07.2024 року №1736 до інспектора відділу диспетчерської служби управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування Головного управління Національної поліції в Одеській області капітана поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани.
Позивач оскаржив Наказ від 05.07.2024 року №1736 у судовому порядку.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30.12.2024 року у справі №420/23958/24, яке набрало законної сили 28.03.2025 року, визнано протиправним та скасовано п. 3 наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області №1736 від 05.07.2024 року в частині застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани, оголошеної інспектору відділу диспетчерської служби управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУНП в Одеській області капітану поліції ОСОБА_1 .
Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області від 15.04.2025 року №926, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.12.2024 року у справі №420/23958/24, скасовано пункт 3 наказу ГУНП в області від 05.07.2024 № 1736 «Про заходи дисциплінарного впливу» щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани капітанові поліції ОСОБА_2 , інспекторові відділу диспетчерської служби управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУНП в Одеській області.
На підставі викладеного, у зв`язку зі скасуванням наказу від 05.07.2024 року №1736 щодо застосування дисциплінарного стягнення, позивач вважає, що має право на перерахунок та виплату грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням щомісячної премії за липень 2024 року.
Відповідач вказує, що судовим рішенням у справі № 420/23958/24 зобов`язано ГУНП в Одеській області скасувати пункт наказу про застосування дисциплінарного стягнення, інших зобов`язань на ГУНП в Одеській області не покладалось. Згідно наказу ГУНП в Одеській області №1057о/с від 08.07.2024 премія за липень 2024 року встановлена у розмірі 0 %, тому для перерахунку премії за липень 2024 та одноразової грошової допомоги при звільненні підстав немає.
Надаючи оцінку наведеним обставинам справи, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 6 розділу III Порядку №260, поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення.
Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.
Згідно з ч. 6 ст. 8 КАС України, у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права)
Як встановлено судом, у липні 2024 року позивач був позбавлений премії у зв`язку з виконанням дисциплінарного стягнення, накладеного наказом від 05.07.2024 року №1736.
Проте, у зв`язку зі скасуванням рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30.12.2024 року у справі №420/23958/24 наказу від 05.07.2024 року №1736, підстави для позбавлення позивача премії відпали. Про наявність інших підстав для позбавлення позивача премії у липні 2024 року відповідач не повідомив.
За таких обставин, суд вважає доцільним застосувати до спірних правовідносин за аналогією закону норму пункту 6 розділу III Порядку №260 щодо виплати позивачу премії за липень 2024 року.
Щодо стосується перерахунку одноразової грошової допомоги при звільненні.
Відповідно до пункту 2 розділу VІII Порядку №260, поліцейським, які звільняються із служби за власним бажанням та мають календарну вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Згідно пункту 6 розділу VІII Порядку №260, нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні із служби здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення, ураховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, процентну надбавку за стаж служби в поліції, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій, установлених наказами на день звільнення.
Згідно обставин справи, позивачу при звільненні була нарахована та виплачена одноразова грошова допомога при звільненні із служби.
У листі ГУНП в Одеській області від 01.09.2025 року вих. № 163154-2025 підтверджено, що одноразова грошова допомога при звільненні ОСОБА_1 виплачена у серпні 2024 року у сумі 58 695,00 грн. (9 030,00 грн. - з грошового забезпечення у місяці звільнення х 25% х 26 років).
На підставі викладеного, враховуючи, що обчислення грошової допомоги при звільненні здійснюється, виходячи з місячного грошового забезпечення, включаючи премію, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо обчислення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні із служби з урахуванням щомісячної премії за липень 2024 року.
З огляду на зазначене, з метою повного та ефективного захисту прав позивача та дотримання гарантій щодо остаточного вирішення спору між сторонами, суд вважає необхідним:
визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо не здійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням щомісячної премії за липень 2024 року;
зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням щомісячної премії за липень 2024 року з урахуванням раніше виплачених сум.
Щодо позовних вимог в частині перерахунку доплати за службу в нічний час за період з листопада 2015 року по червень 2024 року.
Відповідно до пункту 11 розділу II Порядку №260, поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.
Годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні.
Службою в нічний час вважається виконання поліцейськими службових обов`язків у період з 22.00 до 06.00.
Поліцейським, які несуть службу в нічний час, надається перерва для відпочинку та харчування тривалістю не більше двох годин. Перерва для відпочинку і харчування не включається в службовий час.
Поліцейським добового наряду під час чергування почергово надаються перерви для вживання їжі та короткочасного відпочинку. Загальна тривалість такої перерви становить 4 години (2 години вдень і 2 години вночі) та не включається в службовий час.
Підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції.
Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється керівником підрозділу, у якому проходить службу поліцейський, шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною в додатку 1 до цих Порядку та умов, яка до 15 числа місяця, наступного після залучення поліцейських до несення служби в нічний час, подається до фінансового підрозділу.
Доплата за службу в нічний час не має постійного характеру та виплачується поліцейським, залучення яких до служби в нічний час, підтверджене вказаними вище документами, за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.
Згідно обставин справи, у спірний період проходження служби позивач отримував доплату за службу в нічний час, що підтверджується наданими розрахунковими листами та довідками про складові грошового забезпечення.
Позивач не погоджується з розрахунком доплати за службу в нічний час та навів власний розрахунок за формулою: 2500 (посадовий оклад Заявника) / 160 (кількість відпрацьованих годин за місяць при 40-годинному робочому тижні), що складає 15,63 грн. за годину. Сторона позивача вважає, що відповідачем було не доплачено доплату за спірний період у розмірі - 1 283, 59 грн.
Відповідач пояснював, що доплата за нічну службу нараховується відповідно до наказу МВС № 260 на підставі довідок про години нічної служби, які подаються до 15 числа наступного місяця. 
Разом із відзивом позивач надав до суду лист Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Одеській області вих. №196743-2025 від 08.12.2025, у якому повідомляється, що доплата за службу в нічний час ОСОБА_1 за період 2015 року до моменту звільнення нарахована та виплачена у повному обсязі. Виплата здійснювалась на підставі довідок обліку несення поліцейськими служби в нічний час.
Надаючи оцінку наведеним обставинам справи, суд виходить з того, що позивачем наведено узагальнений розрахунок, у свою чергу відповідач здійснює розрахунки на підставі довідок про години нічної служби, які подаються до 15 числа наступного місяця. Отже, підстави вважати невірними розрахунки відповідача у суду відсутні та позивачем невірність цих розрахунків не доведена. 
Таким чином, у цій частині позовних вимог позов задоволенню не підлягає 
Щодо позовних вимог в частині нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з листопада 2015 року по листопад 2017 року.
Як передбачено ч. 5 ст. 94 Закону України «Про Національну поліцію», грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.
Відповідно статті 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 3 липня 1991 року № 1282-XII (далі – Закон № 1282-XII), індексація грошових доходів населення-встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг; поріг індексації-це величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.
Статтею 2 вказаного Закону № 1282-XII визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).
У частині 5 ст. 2 Закону № 1282-XII закріплено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
За змістом ст. 4 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (до 01 січня 2016 року - 101 відсоток).
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.
Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
Частинами 1 та 2 ст.5 Закону № 1282-XII підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.
Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.
За правилами ч.2 ст.6 Закону № 1282-XII порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статей 16, 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 5 жовтня 2000 року №2017-III держава гарантує забезпечення основних потреб громадян на рівні встановлених законом державних соціальних стандартів і нормативів.
Законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо, зокрема індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (частина друга статті 18 вказаного Закону).
З метою реалізації цих положень Закону Кабінет Міністрів України постановою від 17 липня 2003 року № 1078 затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок №1078).
Згідно з пунктом 1-1 Порядку 1078, підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.
Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 року №491-IV «Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення».
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
Відповідно до пункту 2 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців.
У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства (абз. 8 п. 4 Порядку №1078).
Відповідно до п.6 Порядку №1078, виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.
Аналіз вищезазначених правових норм дає суду підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення поліцейських, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. 
Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, механізм індексації має універсальний характер. У свою чергу, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють наступне виникнення права на отримання індексації.
Наведений висновок викладений у пунктах 43-44 постанови Верховного Суду від 27 квітня 2021 року у справі №380/1513/20.
Таким чином, індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення поліцейських, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.
При цьому обмежене фінансування державного органу чи установи, де особа проходила службу, жодним чином не впливає на право особи отримати індексацію грошового забезпечення.
У подальшому постановою Кабінету Міністрів України від 18.10.2017 № 782 до Порядку № 1078 внесено зміни та включено поліцейських до переліку категорій осіб, яким здійснюється індексація грошового забезпечення.
Так, починаючи з листопада 2015 внаслідок прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 посадовий оклад поліцейських не збільшувався, з огляду на що саме листопад 2015 є базовим місяцем для визначення індексації.
Матеріали справи свідчать, що позивачу індексація грошового забезпечення за спірний період з листопада 2015 року по листопад 2017 року не нараховувалась та не виплачувалась, що суперечить вищенаведеним положенням законодавства та висновкам суду.
Що стосується доводів відповідача про те, що індексація грошового забезпечення позивачу повинна здійснюватися з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України №782, суд вважає помилковими, оскільки така індексація прямо передбачена положеннями Закону України "Про Національну поліцію" та Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".
Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 16 липня 2020 року у справі № 2140/1763/18 (адміністративне провадження № К/9901/12469/19).
За таких обставин, суд дійшов висновку, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017 рр. із застосуванням базового місяця листопад 2015 року.
Отже, з метою повного та ефективного захисту прав позивача, суд вважає доцільним: 
визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017 рр. із застосуванням базового місяця листопад 2015 року;
зобов`язати Головне управління Національної поліції в Оденській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017 рр. включно із застосуванням базового місяця листопад 2015 року.
Щодо позовних вимог в частині доплати до грошового забезпечення поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину за період з 2020 року по 30 червня 2023 року.
12.03.2020 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19», якою з 12.03.2020 року на усій території України установлено карантин, кінцева дата якого з урахуванням внесених до вказаної постанови змін неодноразово змінювалася, збільшуючи строк дії карантину.
Відповідно до ст.28 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» у складі Державного бюджету України створено фонд боротьби з гострою респіраторною хворобою СОVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-СоV-2, та її наслідками на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України зазначеної хвороби, та протягом 30 днів з дня відміни цього карантину. Кошти зазначеного фонду спрямовуються на: додаткові доплати до заробітної плати медичним та іншим працівникам, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації гострої респіраторної хвороби СОVID-19 спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2, а також доплати до заробітної плати окремим категоріям працівників, які забезпечують життєдіяльність населення, на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби СОVID-19 спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2, визначений у рішенні Кабінету Міністрів України про встановлення карантину, до завершення здійснення зазначених заходів.
Постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року №375 (далі - Постанова № 375) врегульовані деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СOVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни.
Пунктом 1 Постанови № 375 передбачено, що на період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни окремим категоріям працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, посадових осіб Державної митної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративними, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) (далі - працівники) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, встановлюється додаткова доплата до заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах.
Згідно з пунктами 2, 4, 5 Постанови №375 встановлення доплати, визначеної пунктом 1 цієї постанови, працівникам підприємств, установ та організацій, органів державної влади, які фінансуються з державного та місцевих бюджетів, здійснюється у граничному розмірі до 50 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення).
Перелік посад (професій) працівників, яким встановлюються такі доплати, визначається відповідним центральним органом виконавчої влади у сфері, у якій він реалізує державну політику.
Персональний перелік працівників, яким встановлюється доплата, визначається керівником (керівником державної служби) відповідного підприємства, установи та організації, органу державної влади.
Доплати, визначені пунктами 2 і 3 цієї постанови, здійснюються за рахунок та в межах видатків державного та місцевих бюджетів, передбачених за відповідними бюджетними програмами головних розпорядників бюджетних коштів.
Постановою Кабінету Міністрів України від 10 червня 2020 року № 485 «Про виділення коштів для здійснення доплати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення, медичним та іншим працівникам, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, у відомчих закладах охорони здоров`я» затверджено Порядок використання коштів, виділених для здійснення доплати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення, медичним та іншим працівникам, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, у відомчих закладах охорони здоров`я (далі - Порядок №485).
У пункті 1 Порядку №485 вказано, що цей Порядок визначає механізм використання коштів державного бюджету за програмами, зокрема: здійснення доплати військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, медичним та іншим працівникам, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації захворювання, за рахунок коштів, виділених з фонду боротьби з гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, та її наслідками. 
Згідно з п. 2 Порядку №485, Головним розпорядником бюджетних коштів є МВС. Відповідальними виконавцями бюджетних програм є МВС, Національна гвардія, Адміністрація Держприкордонслужби, ДСНС та Національна поліція (далі - органи системи МВС).
Пунктом 4 Порядку №485 передбачено, що кошти, отримані органами системи МВС відповідно до пункту 3 цього Порядку, використовуються виключно для: доплати до грошового забезпечення військовослужбовцям Національної гвардії та Адміністрації Держприкордонслужби, особам рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2; доплати до заробітної плати медичним та іншим працівникам, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, у відомчих закладах охорони здоров`я.
Системний аналіз наведених норм свідчить, що підставою для отримання доплати за Постановою № 375 є сукупність таких умов: 1) особа є поліцейським; 2) забезпечує життєдіяльність населення, зокрема, шляхом забезпечення правопорядку і безпеки громадян, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України.
Отже, вказана доплата здійснюється не всім поліцейським, а лише окремим категоріям, які, внаслідок безпосереднього виконання своїх обов`язків, забезпечують життєдіяльність населення і мають безпосередній контакт з ним.
Згідно обставин справи, додаткова доплата на період дії карантину ОСОБА_1 виплачена у грудні 2020 року за жовтень 2020 року у сумі 2251,24 грн. і складала 18,18 % від грошового забезпечення. 
Разом із відзивом позивач надав до суду лист Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Одеській області вих. №196743-2025 від 08.12.2025, у якому повідомляється, що відомості щодо формування даних для встановлення та виплати ОСОБА_1 додаткової доплати на період дії карантину з 2020 року до УФЗБО ГУНП в Одеській області не надходили, крім жовтня 2020 року. Додаткова доплата на період дії карантину ОСОБА_1 виплачена у грудні 2020 року за жовтень 2020 року у сумі 2251,24 грн і складала 18,18% від грошового забезпечення. Відсоток нарахування доплати відповідно періоду проходження служби в особливих умовах визначався безпосередньо керівником підрозділу, у якому проходив службу ОСОБА_1 . 
Згідно інформації з листа управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУНП в Одеській області № 196820-2025 від 08.12.2025, де безпосередньо проходив службу позивач, ОСОБА_1 виконуючи свої функціональні обов`язки не залучався до здійснення контролю за перебуванням осіб в місцях самоізоляції; поточного контролю на вулицях, у парках, інших громадських місцях; контролю за дотриманням умов самоізоляції особами з підтвердженим випадком COVID-19 та контактними особами, які перебувають на самоізоляції. Документи для встановлення ОСОБА_3 додаткової доплати визначеної постановою КМУ від 20.04.2020 року № 375, як поліцейському який забезпечує життєдіяльність населення та внаслідок виконання своїх обов`язків має безпосередній контакт з населенням, керівництвом УОАЗОР ГУНП в Одеській області не готувались та не подавались на адресу УФЗБО. 
Отже, докази залучення позивача до участі у відповідних заходах в інші періоди з 2020 року по 30 червня 2023 року матеріали справи не містять.
Суд зазначає, що позивач, який також має доводити перед судом обставини, на які він посилається в обґрунтування своїх позовних вимог, не зазначив періодів, коли він залучався до відповідних заходів.
Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Враховуючи, що додаткова доплата встановлюється у граничному розмірі до 50 відсотків грошового забезпечення пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах, суд вважає, що за відсутності доказів залучення позивача та інформації щодо фактично відпрацьованого часу в зазначених умовах, підстави для задоволення позовних вимог щодо нарахування та виплати позивачу додаткової виплати до грошового забезпечення в умовах забезпечення життєдіяльності населення в період дії карантину за період з 2020 року по 30 червня 2023 року відсутні. 
Що стосується позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України, роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.
Статтею 116 КЗпП України (у редакції, чинній на час звільнення позивача зі служби) передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.
У свою чергу, статтею 117 КЗпП України передбачена відповідальність за затримку розрахунку при звільненні.
Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 117 КЗпП України (у редакції Закону № 2352-IX від 01.07.2022, чинній на час звільнення позивача зі служби), у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.
При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.
Таким чином, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.
Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.
Вирішуючи спір у цій частині позовних вимог суд зазначає, що нарахування та виплата на користь позивача грошового забезпечення з урахуванням рішення у цій справі ще не відбулось. 
Тобто, відсутня дата фактичного розрахунку з позивачем, як складова для розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, у зв`язку з чим наразі неможливо визначить період затримки розрахунку. 
Крім того, для середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні необхідно встановити як розмір недоплаченої суми, так і розмір належних позивачеві при звільненні виплат.
З урахуванням правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 30.11.2020 у справі № 480/3105/19, при вирішенні питання про визначення розміру суми середнього заробітку, яка підлягає стягненню за затримку розрахунку при звільненні, слід взяти до уваги такі фактори, як розмір недоплаченої суми, істотність цієї частки порівняно із загальним розміром належних позивачеві при звільненні виплат, обставини, за яких було встановлено наявність заборгованості, дії відповідача щодо її виплати.
Враховуючи викладене, у частині позовних вимог щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд вважає необхідним відмовити, оскільки їх заявлено передчасно.
Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених вимог не спростовують. 
При цьому, згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 року, заява №4909/04, відповідно до п. 58 якого Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі"Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torijav.Spain) від 09.12.1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За вимогами ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов слід задовольнити частково.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, оскільки адміністративний позов частково задоволено, суд, у відповідності до приписів ст. 139 КАС України, здійснює розподіл судових витрат.
У прохальній частині позовної заяви позивач просить стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області судові витрати, а саме: витрати на правничу допомогу у розмірі – 8 000 (вісім тисяч) гривень та судовий збір у розмірі - 4 844 (чотири тисячі вісімсот сорок чотири) гривні 80 копійок.
Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем за подання цього позову сплачено судовий збір у розмірі 4 844,80 грн. за чотири вимоги немайнового характеру. 
Суд зазначає, що позов у цій справі є немайновим та поданий фізичною особою, відповідно ставка судового збору за кожну вимогу немайнового характеру складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 1211, 20 грн., а з урахуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, оскільки позов поданий в електронній формі, - 968,96 грн.
Таким чином, враховуючи часткове задоволення позову, розподіл судових витрат по сплаті судового збору здійснюється на користь позивача у розмірі 1937,92 грн., де 1937,92 грн. - ставка судового збору сплачена позивачем за звернення до суду з двома вимогами немайнового характеру, які задоволені судом.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до чч. 1-4 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. 
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано:
копію Договору про надання правничої допомоги № 19/07/24 від 19.07.2024 року, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Авірум» в особі учасника - адвоката Ставніченка М.В. та клієнтом – ОСОБА_1 . Пунктом 4.1 Договору передбачено, що вартість послуг Адвокатського об`єднання встановлюється додатковою угодою до цього Договору. 
копію Додаткової угоди №21/10 від 21.10.2025 року до Договору про надання правничої допомоги № 19/07/24 від 19.07.2024 року, згідно з пунктом 1 якої сторони дійшли взаємної згоди, що вартість послуг (гонорар) Адвокатського об`єднання за участь у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області є фіксованою (не залежить від кількості здійснених дій, судових засідань, обсягу наданих послуг, витраченого часу тощо) та становить у суді першої інстанції 8 000 (вісім тисяч) гривень 00 копійок;
копію Акта виконаних робіт №21/10 від 21.10.2025 року згідно Додаткової угоди №21/10 на суму 8000,00 гривень.
Згідно ордеру на надання правничої допомоги Серії ВН №1376273 від 19.07.2024 року, правничу допомогу позивачу надавав адвокат Ставніченко Максим Віталійович (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 001863 від 26 лютого 2021 р. видане Радою адвокатів Миколаївської області).
Отже, матеріалами справи підтверджується надання правової допомоги позивачу у справі №420/36241/25.
Відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).
При цьому, за приписами ч. 7 ст. 134 КАС України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Дослідивши вищезазначені докази, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість розміру витрат на професійну правничу допомогу.
Суд враховує, що даний спір не є занадто складним, не потребує значного витрачання часу для підготовки правової позиції, складання відповідних процесуальних документів та інших заяв по суті справи, справа розглядалась у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).
У відповідності з правовою позицією Верховного Суду, наведеною у додатковій постанові від 05.09.2019 року у справі № 826/841/17, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. 
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Таким чином, суд доходить висновку, що заявлений представником позивача до відшкодування розмір витрат на правничу допомогу є завищеним та таким, що підлягає зменшенню.
Відтак, суд вважає клопотання представника позивача про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу частково обґрунтованим та що його слід задовольнити в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн. 
Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72, 74-77, 90, 139, 242-246, 255, 262, 291, 295, 297 КАС України, 
В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Одеській області (65080, м. Одеса, вул. Академіка Філатова, 15-А, код ЄДРПОУ 40108740) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо не здійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням щомісячної премії за липень 2024 року.
Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням щомісячної премії за липень 2024 року з урахуванням раніше виплачених сум.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017 рр. із застосуванням базового місяця листопад 2015 року.
Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Оденській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017 рр. включно із застосуванням базового місяця листопад 2015 року.
В іншій частині позову – відмовити. 
Стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області (65080, м. Одеса, вул. Академіка Філатова, 15-А, код ЄДРПОУ 40108740) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1937, 92 грн. 
Стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області (65080, м. Одеса, вул. Академіка Філатова, 15-А, код ЄДРПОУ 40108740) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000, 00 грн. (чотири тисячі гривень 00 коп.).
Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.
Рішення може бути оскаржено в порядку і строки, встановлені ст.ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук