31.03.2026 
єдиний унікальний номер справи 531/160/26
номер провадження 1-кп/531/85/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого – судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря – ОСОБА_2 ,
прокурора – ОСОБА_3 ,
обвинуваченого – ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Карлівка обвинувальний акт кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Карлівка Полтавської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, працюючого у ТОВ «Вікойл», не військовозобов`язаного, не депутата, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 обвинувачується в наступному.
29 вересня 2025 року відносно ОСОБА_4 працівниками СРПП ВП №3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області складено протоколи про адміністративні правопорушення за вчинення останнім адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В подальшому, 17 листопада 2025 року Карлівським районним судом Полтавської області, за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, та протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, винесено постанову у справі №531/2406/25 провадження №3/531/703/25, яка набрала законної сили 01 грудня 2025 року, та відповідно до якої ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 40800 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років.
ОСОБА_4 , достовірно знаючи про наявність вище вказаної постанови суду, з метою її невиконання в частині позбавлення права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, 12 січня 2026 року, близько 19 години 30 хвилин, керував легковим автомобілем марки «ЗАЗ-110207», державний номерний знак НОМЕР_1 , та, рухаючись по вул. Коцюбинського в м. Карлівка Карлівської ТГ Полтавського району Полтавської області, був зупинений працівниками СРПП ВП №3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області за порушення Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, а саме: здійснював рух на автомобілі марки «ЗАЗ-110207», державний номерний знак НОМЕР_1 , у якого відсутня передбачена конструкцією задня підсвітка номерного знаку, чи порушив п. 2.9 (в) ПДР України. Стосовно ОСОБА_4 винесено постанову про адміністративне правопорушення від 12 січня 2026 року серії ЕНА №6502206 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 126 та ч. 1 ст. 1231 КУпАП.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, визнав повністю, та повністю підтвердив час, обставини та спосіб вчинення кримінального правопорушення. У скоєному щиро розкаюється.
З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази треба дослідити та порядок їх дослідження, визнавши, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорюються доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_4 , знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, а його дії органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 382 КК України, як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили, кваліфіковані правильно.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд враховує щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно 67 КК України, судом не встановлено.
Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого: його вік; стан здоров`я; соціальне становище; відсутність даних перебування на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра; раніше не судимий; посередню характеристику за місцем проживання.
Згідно з висновком досудової доповіді щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, складеною Полтавським районним сектором №3 філії державної установи «Центр пробації» в Полтавській області від 27 березня 2026 року, ризик вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній; ризик небезпеки для суспільства або окремих осіб оцінюється як середній. Дослідженням інформації, що характеризує особу за місцем його проживання/навчання/роботи, умов його життєдіяльності, відносин у суспільстві, результати оцінки вчинення ним повторного кримінального правопорушення, а також його імовірної небезпеки для суспільства, свідчать про можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Під час судового розгляду, проаналізувавши поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, наслідки суспільно небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності, зваживши на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде призначення покарання в межах санкції ч. 1 ст. 382 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
В зв`язку з тим, що на досудовому слідстві відносно ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався, враховуючи особу обвинуваченого, суд вважає за недоцільне обирати відносно нього міру запобіжного заходу.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати та цивільний позов по кримінальному провадженню відсутній.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373-376 КПК України суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винними у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.
В зв`язку з тим, що на досудовому слідстві відносно ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався, враховуючи особу обвинуваченого, суд вважає за недоцільне обирати відносно нього міру запобіжного заходу.
Речові докази – автомобіль марки «ЗАЗ-110207», державний номерний знак НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , вважати повернутими законному користувачу.
Речовий доказ – компакт-диск DVD-R «ALERUS» з відеозаписами, зберігати в матеріалах досудового розслідування.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Полтавського апеляційного суду через Карлівський районний суд, протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Згідно ч. 6 ст. 376 КПК України, копія вироку, після його проголошення, негайно вручається обвинуваченому та прокурору.
Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя