ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Постанова
іменем України

справа №766/1094/25 
провадження 22-ц/819/382/26

07 квітня 2026 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий: Бездрабко В.О. (суддя-доповідач),
судді: Базіль Л.В.,
Приходько Л.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» на рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 22 грудня 2025 року, постановлене під головуванням судді Хомик І.І., у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Зміст позовних вимог
В січні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,в якому товариство просило стягнути з відповідача заборгованість за договором №185716961 від 02 липня 2021ироку в загальному розмірі 21481,58 грн.; судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 2 422,40грн.; витрати на правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн.
Позов мотивовано тим, що 02 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 був укладений в електронному виді договір №185716961, згідно умов якого відповідачу надано в кредит грошові кошти у розмірі 19 750,00грн. на умовах строковості, зворотності та платності.
Договір укладений у формі електронного документу з відповідним електронним підписом позичальника, для укладення якого відповідач подала відповідну заявку на кредит на сайті кредитора, в якій вказала свої персональні дані, зокрема прізвище, ім`я, по-батькові, номер телефону, адресу електронної пошти, паспортні дані, ідентифікаційний номер, номер банківської картки для перерахування коштів, тощо.
ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»свої зобов`язання перед позичальником виконало та надало кредит в розмірі 19 750,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 .
ОСОБА_1 належним чином не виконувала зобов`язання з повернення коштів та сплати процентів, з приводу чого утворилась заборгованість в загальному розмірі 21481,58грн, з яких 12 451,86грн. – заборгованість по кредиту; 9029,72 грн. – заборгованість по процентах за користування кредитними коштами.
28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» був укладений договір факторингу №28/1118-01, протягом дії якого з урахуванням додаткових угод №19 від 28 листопада 2019року; №26 від 31 грудня 2020року; №27 від 31 грудня 2021року, клієнт відступив фактору права грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором від 02 липня 2021 в розмірі 21 481,58грн., що підтверджено витягом з реєстру прав вимоги №158 від 02 листопада 2021року.
На підставі договору факторингу №30/1023-01 від 30 жовтня 2023року, укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс»,право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 в розмірі 21 481,58 грн. за кредитним договором від 02 липня 2021 року перейшло до нового кредитора, що підтверджено витягом з реєстру прав вимоги №1 від 30 травня 2023року.
14 червня 2024року ТОВ «Юніт Капітал», згідно договору факторингу №14/06/24 укладеного з ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», набуло право грошової вимоги в розмірі 21481,58грн. до відповідача за кредитним договором №185716961 від 02 липня 2021року, що підтверджено відповідним реєстром боржників.
Оскільки ОСОБА_1 тривалий час не виконує зобов`язання з повернення коштів за кредитним договором, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь наявну заборгованість за договором. 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 22 грудня 2025року позовні вимоги ТОВ «Юніт Капітал» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором №185716961 від 02 липня 2021року в розмірі 21 481,58 грн.; судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00грн.
Рішення суду мотивовано тим, що між сторонами існують кредитні правовідносини, обумовлені укладеним 02 липня 2021між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 в електронному виді кредитним договором №185716961, право вимоги за яким на підставі договору факторингу №14/06/24 від 14 червня 2024 рокунабув позивач. Суд визнав факт підписання кредитного договору відповідачем з використанням позичальником електронного підпису та виконання кредитором зобов`язань з надання кредитних коштів в розмірі 19750,00грн. шляхом перерахування грошей на картковий рахунок ОСОБА_1 .
Оскільки відповідач в порушення умов договору належним чином не виконувала зобов`язань з повернення запозичених коштів та сплати процентів за користування кредитом, то стягненню підлягає заборгованість в загальному розмірі 21 481,58грн. та судові витрати у справі.
Доводи апеляційної скарги
Не погодившись з рішенням суду від 22 грудня 2025 року, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом фактичних обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалите нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Скарга мотивована тим, що в ході розгляду справи суд повною мірою не дослідив надані позивачем докази щодо наявності заборгованості за кредитним договором, розмір якої не підтверджений первинними бухгалтерськими документами, зокрема, випискою по картковому рахунку відповідача; за відсутності належних доказів перерахування кредитних коштів на рахунок позичальника; обрахування розміру боргу в межах строку кредитування.
Позивач не довів набуття права вимоги до відповідача за кредитним договором, оскільки договір факторингу між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» був укладений 28 листопада 2018 року, тоді як кредитний договір укладений 02 липня 2021року, тобто після договору факторингу, за відсутності зобов`язання між первісним кредитором та боржником.
Правова позиція інших учасників
У відзив на апеляційну скаргу ТОВ «Юніт Капітал», пославшись на законність та обґрунтованість рішення суду від 22 грудня 2025 року, просило у задоволенні апеляційної скарги відмовити.
Розгляд справи апеляційним судом
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, передбаченими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду у справі за позовом з ціною менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому, відповідно до частини тринадцятої статті 7 та частини першої статті 369 ЦПК України підлягає розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами без проведення судового засідання.
Частиною першою, другою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
02 липня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 в електронному виді укладено договір №185716961, за яким відповідачу в кредит надані грошові кошти в розмірі 19750,00грн. на умовах строковості, зворотності, платності. Пунктом 1.2 погоджено, що строк дії договору становить 112 днів.
Згідно пункту 1.4 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в розмірі 251,85% річних, що становить 0,69% в день від суми кредиту за час користування ним.
Згідно пункту 2.1.1.6 кредитодавець має право укласти договір відступлення права вимоги за договором або договір факторингу з будь-якою третьою особою.
Позичальник зобов`язався здійснювати повернення суми кредиту та сплату нарахованих процентів на банківський рахунок кредитодавця (пункт 2.2.2.1).
Сторони дійшли згоди, що в усіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису позичальника буде використовуватися електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис (пункт 4.2). 
Кредитний договір 02 липня 2021 року та графік платежів підписані ОСОБА_1 з використанням особистого електронного підпису, із застосуванням одноразового ідентифікатора MNV7F44G.
Згідно платіжного доручення від 02 липня 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало відповідачу кошти у розмірі 19750,00 грн. на поточний рахунок позичальника за реквізитами платіжної карти № НОМЕР_1 , яка була зазначена позичальником у заявці на отримання коштів.
Довідкою від 07 червня 2024року АТ КБ «ПриватБанк» підтверджено зарахування 02 липня 2021року кредитних коштів на розрахункових рахунок відповідача.
Згідно розрахунку заборгованості, проведеного ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за період з 02 липня 2021 року по 22 жовтня 2021 року, загальний розмір заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №185716961 становить 21481,58грн, з яких 12 451,86грн. – заборгованість по кредиту; 9029,72 грн. – заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами. Цим розрахунком підтверджена часткова сплата позичальником боргу.
28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладений договір факторингу №28/1118-01 строком до 28 листопада 2019року. Строк дії цього договору неодноразово продовжувався на підставі укладених між сторонами додаткових угод №19 від 28 листопада 2019року – до 31 грудня 2020року; №26 від 31 грудня 2020року – до 31 грудня 2021року. 
Протягом строку дії зазначеного договору, 02 листопада 2021року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило на користь ТОВ «Таліон Плюс» право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором від 02 липня 2021 року в розмірі 21481,58грн, що підтверджено витягом з реєстру прав вимоги №158 від 02 листопада 2021року.
Згідно пункту 2.1 договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018року клієнт зобов`язався відступити фактору права вимог, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.
Право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги (пункт 4.1).
Пунктами 8.2, 8.4, 8.6 договору факторингу передбачено, що строк дії договору закінчується 28 листопада 2019 року. Договір може бути змінений повністю або частково за спільною письмовою згодою сторін. Додатки та додаткові угоди до цього договору набувають чинності з моменту їх підписання сторонами та становлять його невід`ємну частину.
На підставі договору факторингу №30/1023-01 від 30 жовтня 2023 року, укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс»,право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором від 02 липня 2021 року в розмірі 21481,58грн перейшло до нового кредитора, що підтверджено витягом з реєстру прав вимоги №1 від 30 жовтня 2023 року.
14 червня 2024 року ТОВ «Юніт Капітал», згідно договору факторингу №14/06/24 укладеного з ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», набуло право грошової вимоги до відповідача, що підтверджено відповідним реєстром боржників (Додаток №1).
Згідно пункту 1.1 договору фактор (ТОВ «Юніт Капітал») зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс») (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб – боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнтові.
Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який оформляється згідно з Додатком №1 є невід`ємною частиною договору.
Пунктом 1.2 договору факторингу №14/06/24 встановлено, що перехід від клієнта до фактора прав вимог заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно з Додатком №1, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників – підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.
Відповідно до пункту 1.5 договору, права вимоги вважаються прийнятими фактором для здійснення факторингу шляхом підписання ним акту прийому-передачі реєстру боржників. 
Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції і застосовані норми права
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 1 ЦПК України).
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт перший частини другої статті 11 ЦК України).
За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти..
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Із прийняттям Закон України “Про електронну комерцію” № 675-VII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України “Про електронну комерцію”).
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 цього Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України “Про електронну комерцію”, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Статтею 12 Закону України “Про електронну комерцію” встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Верховний Суд, зокрема, у постанові від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19 зазначав, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Аналогічні за змістом висновки, викладені у постановах Верховного суду від 12 січня 2021 у справі № 524/5556/19, від 09 вересня 2020 року у справі 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі 127/33824/19.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до положень частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. 
Частинами першою та третьою статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно із частинами першою та шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статті 89 ЦПК України).
Встановлені у справі фактичні обставини свідчать, що02 липня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 в електронному виді укладено договір №185716961, за яким відповідач отримала кредит в розмірі 19750,00грн., який зобов`язалася повернути у строк, визначений договором та сплатити проценти за користування коштами.
Підписавши договір №185716961одноразовим ідентифікатором в порядку передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», ОСОБА_1 підтвердила, що ознайомилася та погодилася з умовами договору, при укладенні якого сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов.
З розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» встановлено, що відповідачем частково виконувалися зобов`язання з повернення коштів, загальний розмір заборгованість становить 21481,58грн, з яких 12 451,86грн. – заборгованість по кредиту; 9029,72 грн. – заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами. Розрахунок заборгованості здійснений за період з 02 липня 2021 року по 22 жовтня 2021 року, тобто в межах строку кредитування, передбаченого пунктом 1.2 кредитного договору (112 днів), відтак доводи апеляційної скарги про розрахунок боргу поза межами строку кредитування є безпідставними. Заявлений до стягнення розмір заборгованості за договором відповідачем не спростований належними та допустимими доказами.
Оскільки ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» не є банківською установою та немає прав на відкриття карткових рахунків, то перерахування кредиту було здійснено за реквізитами платіжної карти № НОМЕР_1 , яка була зазначена ОСОБА_1 у заявці на отримання коштів. Факт переказу коштів та їхнє зарахування на особовий рахунок позичальника підтверджений листом АТ КБ «ПриватБанк» від 07 червня 2024року.
В ході розгляду справи відповідач, будучи власником карткового рахунку та маючи повний та безперешкодний доступ до інформації по рахунку, з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства, не спростувала доводи позивача про надання (видачу) їй кредитних коштів. За наведених обставин колегія суддів визнає неприйнятними доводи апеляційної скарги в частині неотримання позичальником суми кредиту. 
З цих же підстав апеляційний суд критично оцінює посилання скаржники про ненадання позивачем виписки по картковому рахунку, як первинного бухгалтерського документа у розумінні приписів статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», адже картковий рахунок первісним кредитором не відкривався, позивач немає доступу до карткового рахунку відповідача. 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
За статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Одним з випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).
Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
У справі, що переглядається встановлено, що право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором №185716961 від 02 липня 2021 року неодноразово передавалося на підставі договорів факторингу.
Твердження скаржника про те, що позивачем ТОВ «Юніт Капітал»не доведено набуття права вимоги до відповідача за кредитним договором, оскільки договір факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018року за часом його укладення передував укладенню кредитного договору №185716961 від 02 липня 2021 року, колегія суддів оцінює критично з огляду на додаткові угоди до означеного договору від 29 листопада 2019 року, 31 грудня 2020 року; 31 грудня 2021 року, укладеніміж ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс, якими неодноразово продовжувалися строки дії договору факторингу. Укладення додаткових угод в частині продовження строків дії договорів не суперечать змісту договорів факторингу, які передбачали можливість внесення змін та доповнень, які визнавалися невід`ємною частиною договорів, правомірність яких не оспорена.
Ураховуючи, що відступлення права вимоги до боржника проведено в межах строків дії чинних договорів факторингу, посилання ОСОБА_1 на протилежне слід визнати необґрунтованими.
За правилами статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За наведених обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 22 грудня 2025 року постановлено з додержанням вимог закону, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, надана правильна оцінка наявним у матеріалах справи доказам, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.
Розподіл судових витрат в порядку частини тринадцятої статті 141 ЦПК України не здійснюється у зв`язку із залишенням апеляційної скарги ОСОБА_1 без задоволення.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 22 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених статтею 389 ЦПК України. 

Головуючий: В.О. Бездрабко

Судді: Л.В. Базіль

Л.А. Приходько