Справа № 569/5510/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 квітня 2026 року 
Рiвненський мiський суд Рівненської області  в особi головуючої суддi Панас О.В.,
при секретарі судового засідання Алексейчук Ю.М.
з участю: 
позивачки ОСОБА_1 
представника позивачки адвоката Домецького О.І.
представника відповідача адвоката Коробки Н.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівному в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про позбавлення батьківських прав , - 
в с т а н о в и в:
У провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про позбавлення батьківських прав. 
Свої вимоги обґрунтовує тим, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції 03.08.2018 року за № 1177 було укладено шлюб. Від подружнього життя у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що відділом реєстрації актів цивільного стану зроблено відповідний актовий запис №1860 та видано свідоцтво про народження дитини серія НОМЕР_1 .
Рішенням Рівненського міського суду у справі № 569/18673/22 від 02 лютого 2023 року, шлюб - розірвано.
Рівненським міським судом Рівненської області видано судовий наказ 569/6288/23 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500, 00 грн., щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня пред`явлення позову до суду - 7 квітня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.    
Дитина сторін ОСОБА_3 проживає з матір`ю за адресою АДРЕСА_1 . Позивачка займається вихованням, розвитком дитини. Зокрема, дитина відвідує заняття з футболу відповідно до програми «Ліга Зірок», що підтверджується договором № 104 від 10.11.2023 року. Сину створені належні умови для проживання, фізичного та духовного розвитку, дитина перебуває на повному утриманні позивачки, що підтверджується квитанціями долученими до позовної заяви про оплату харчування у дитячому садку. Відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в подальшій долі, не цікавиться успіхами сина, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання освіти - відтак існують умови, які шкодять інтересам дитини. Відповідач не цікавиться, не турбується чи нагодований син, як одягнений, чи задоволені інші потреби, який його фізичний та моральний стан.      Просила позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 щодо неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 .
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 , представник позивачки адвокат Домецький О.І., який діє згідно ордеру серія ВК №1165243 від 20.03.2024 підтримали позов в межах доводів позовної заяви. Просили позов задовольнити повністю. 
Позивачка у судовому засіданні додатково пояснила, що батько міг собі дозволити фізичне насильство над дитиною, це у нього був такий метод виховання. Матеріально недостатньо надавав кошти. Дитину брав до липня 2023 року, а з липня 2023 не підтримує контакту з дитиною - не бере до себе, не телефонує дитині. 
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився повторно.
Представник відповідача адвокат Коробка Н.М., яка діє згідно ордеру серія ВК № 1170293 від 01.05.2025 подала до суду письмовий відзив на позов, який повністю підтримала в судовому засіданні. 
Свою правову позицію обґрунтовує тим, що дійсно, Відповідач перебував з Позивачкою у шлюбі, від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_4 народився син - ОСОБА_3 . Проте, спільне життя з Позивачкою не склалося. У лютому 2023 року за позовом Позивачки шлюб між ними розірвано, дитина залишилася проживати з матір`ю (Позивачкою у даній справі).
Після розірвання шлюбу Позивачка та її батько по відношенню до Відповідача ведуть себе не доброзичливо, агресивно, за першої нагоди намагаються його образити, принизити та спровокувати на сварку. При цьому Відповідач багато разів намагався бачитися зі своїм сином, однак колишня дружина була проти того, щоб син зустрічався зі своїм батьком, перебував у громадських місцях чи хоч декілька днів проживав разом з ним. За наведених обставин, спілкування з сином без згоди Позивачки та її присутності не вбачається можливим. А відтак, приймати безпосередню участь у вихованні сина Відповідач не має можливості не по своїй вині.
Відповідач має інтерес до сина, бажає з ним спілкуватися та приймати безпосередню участь у його вихованні. На думку Відповідача, поданням даного позову Позивачка намагається очорнити його перед сином та унеможливити в подальшому їх спілкування. При цьому, якщо Позивачка не змінить свою поведінку стосовно його зустрічей з сином, то він має наміри звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з сином та його вихованні.
Представник відповідача у судовому засіданні просила у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відмовити за безпідставністю.
Представник третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради Мазанович Н.П. в судове засідання не з`явилася. Згідно поданої заяви (№20778/26-вх. від 25.03.2026 р.) просила розглядати справу без участі представника органу опіки та піклування Рівненського міськвиконкому. Висновок органу опіки та піклування від 17.07.2025 №08-01-1206/25 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який наданий суду, підтримують в повному обсязі.
Ухвалою суду від 28.03.2025 прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду, відкрите загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання з участю сторін. 
Ухвалою суду від 11.09.2025 постановлено закрити підготовче провадження та призначити розгляд позову по суті у судовому засіданні з викликом учасників справи. 
Заслухавши пояснення позивачки, представника позивачки, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.    
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , із 03.08.2018 р. перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 02.02.2023 року. Від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Рівненським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Рівненській області зроблено відповідний актовий запис №1860 та видано свідоцтво про народження дитини серія НОМЕР_3 , де батьками дитини записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Також встановлено, що за рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 04.07.2023 р. у справі №569/6288/23 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500, 00 грн., щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня пред`явлення позову до суду - 07 квітня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття та видано виконавчий лист.       Згідно висновку органу опіки та піклування Рівненської міської ради № 08-01-1206/825 від 17.07.2025 «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 », визнано за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав стосовно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
З висновку вбачається, що « станом на 01.05.2025 рік заборгованість відповідача по сплаті аліментів становила 38768, 00 грн.
ОСОБА_3 разом з матір`ю зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Крім матері з дитиною за вищевказаною адресою проживають батьки мами та її бабуся. Великій двоповерховий будинок з усіма комунікаціями. Для дитини створені належні умови для здорового та гармонійного розвитку. ОСОБА_3 облаштована окрема кімната та гардеробна. Він забезпечений усім необхідним (одяг, взуття, продукти харчування, іграшки тощо). Дитина перебуває на повному утриманні матері. Відповідно до довідки з закладу дошкільної освіти ясла-садок компенсуючого типу № 35 Рівненської міської ради ОСОБА_2 , контактів із закладом не підтримує, успіхами сина не цікавиться. Дитину до закладу приводить і забирає мати, або дідусь ОСОБА_4 . З квітня 2023 року батько у закладі не з`являвся. Усі квитанції про оплату за харчування дитини в закладі були передані матері, чеки про оплату надавала мати. Варто зауважити, що батько дитини не приймає належної участі у житті дитини, її вихованні, утриманні та навчанні. Протягом тривалого часу не цікавиться здоров`ям сина (дитина має вроджену ваду серця, потребує лікування та догляду), не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не забезпечує харчуванням, матеріальної допомоги не надає. Всі ці функції виконує мати дитини.    
ОСОБА_1 вважає, що батько своєю негативною поведінкою дає поганий приклад дитині щодо дотримання сімейних цінностей, загальновизнаних суспільством норм поведінки. ОСОБА_2 притягався до адміністративної відповідальності по ст. 130 КУпАП керування транспортним засобом у нетверезому стані та кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження. Окрім того, ОСОБА_5 вчиняв домашнє насильство фізичного та психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_6 , в присутності малолітньої дитини. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1. ст 173-2 КУпАП.             Під час бесіди з дитиною, малолітній ОСОБА_7 соромився, ховався за маму. Єдине про що повідомив, що вже тривалий час не бачив батька та не спілкувався з ним. При другій зустрічі з дитиною, хлопчик йшов на контакт, був активний, привітний. На запитання чи бажає бачитись з татом, відповів "ні".
Відповідно до висновку психолога КЗ "Денний центр соціально- психологічної допомоги" POP за результатами проведення психодіагностичних досліджень та проведеної роботи з ОСОБА_7 , для хлопчика головними особами в житті є мама та дідусь, йому подобається проводити з ними час. За словами дитини, у нього хороші стосунки з ними. А крики та образи, лякання зі сторони батька, погіршують психоемоційний стан хлопчика та є ознакою психологічного насильства над дитиною. Підтверджується це через вербальні і невербальні ознаки та поведінкові реакції дитини: ОСОБА_8 негативно реагує на згадувані події про зустрічі з татом, уникає розмов про нього, коли говорить про батька використовує займенники "Він", " ОСОБА_9 ". Розмова про тата викликає у дитини роздратування та метушливість (перебирає пальцями, ходить по кімнаті, починає крутитися). Спостерігаються закриті пози, опущені плечі, страх у голосі, він не бажає зустрічатися з батьком та боїться його. Слова хлопчика підтверджують і невербальні ознаки (поза тіла, міміка та інтонація голосу). Зі слів дитини, він відчуває образу, злість коли зустрічається з татом. ОСОБА_7 категорично не хоче зустрічатись з батьком. Результати тестових, проективних методик та інтерв`ювання показали, що внаслідок систематичних образ, лякань (раптова поява батька на вулиці і лякання дитини), що є психологічним насильством, а також фізичної агресії над матір`ю та ним, погіршується психоемоційний стан хлопчика. Зазначені факти призвели до його психотравмування, у відповідності до чого, дитина потребує захисту.
Питання про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Рівненської міської ради 10 липня 2025 року. На засіданні комісії були присутні мати дитини ОСОБА_1 та представник відповідача адвокат Коробка Н.М..
Комісія, як консультативно-дорадчий орган при виконавчому комітеті Рівненської міської ради, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення матері та взявши до уваги висновок психолога за результатами проведення психодіагностичних досліджень та проведеної роботи з ОСОБА_3 , прийняла рішення рекомендувати органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради надати висновок до Рівненського міського суду про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно малолітньої дитини ОСОБА_10 .
Сторона відповідача не забезпечила явку до суду заявлених свідків, повторно.
Згідно з ч.1 ст.141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. 
Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. 
Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці 2 п.16 постанови №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.  Відповідно до ч.11 ст.18 Конвенції ООН батьки несуть відповідальність за виховання і розвиток дитини. Ст.9 Конвенції встановлено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.     Згідно ч.3 ст.51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією ООН про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч.7 ст.7 СК України).  Ч.ч.1, 2 ст.3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною, по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. 
Згідно п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" №3 від 30.03.2007 року таке ухилення має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку батьків, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Таким чином, позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. 
Враховуючи положення п.8 ст.7 СК України, у відповідності до якого регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим з урахуванням інтересів дитини, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, і питання про його застосування може бути вирішене судом після повного й всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи й характеру ставлення батьків до дитини, оскільки позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, яке надасть їй полегшення, тому необхідно оцінити позитивний результату доля дитини, який має настати. Якщо такий результат не передбачається, позбавлення батьківських прав, не дасть дитині полегшення. Оскільки згідно чинного законодавства України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати її, батьки зобов`язані надавати дитині належне батьківське виховання, оскільки право на виховання - є одним із основних прав дитини, якщо ж батьки не виконують свої функції, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, це є підставами для позбавлення їх батьківських прав.  Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо, зокрема позбавлення батьківських прав, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Тобто висновок органу опіки і піклування в будь-якому разі не повинен носити формальний і однобічний характер, оскільки вирішуються питання про права та обов`язки батька і дитини. 
Відповідно до вимог ст.164 СК України, відповідач повинен бути позбавлений батьківських прав щодо неповнолітньої дитини, оскільки маючи юридичну і фактичну можливість до вчинення дій, які становлять зміст батьківського обов`язку, він свідомо ухиляється від їх виконання. У зв`язку з цим позбавлення батьківських прав відносно дитини призведе до позитивного результату у його долі, забезпечить захист прав та інтересів. 
Позбавлення батьківських прав є виключним та надзвичайним способом впливу на недобросовісність батьків, та не є безповоротним.
Стаття 168 СК України регулює питання побачення з дитиною матері або батька, які позбавлені батьківських прав. Згідно з нею, такі батьки мають право звернутися до суду для отримання дозволу на разові або періодичні побачення, якщо це не зашкодить життю, здоров`ю чи вихованню дитини, за умови присутності третьої особи. 
Та згідно зі ст. 169 СК України, мати та батько позбавлені батьківських прав, мають право на поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав - це судовий процес, за яким особа, позбавлена прав, доводить зміну своєї поведінки та обставин, що робить можливим повернення дитини Таким чином, в суді достовірно знайшов своє підтвердження факт свідомого ухилення відповідачем ОСОБА_2 від виконання своїх обов`язків по вихованню ним сина ОСОБА_10 , відсутність інтересу до дитини, грубе порушення своїх батьківських обов`язків по відношенню до нього, що встановлено з урахуванням сукупності зазначених вище факторів, тому позов про позбавлення батьківських прав підлягає до задоволення. 
Судові витрати - судовий збір підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача в сумі 1211,20 грн. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд , - 
в и р і ш и в :
Позовну заяву ОСОБА_1 , задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав стосовно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять ) грн. 20 коп. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, місцезнаходження: 33013, м.Рівне, вул. Шевченка, 45, код ЄДРПОУ 25675397. 
Повний текст рішення виготовлено 06.04.2026. 

Суддя О.В.Панас