ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" квітня 2026 р. Справа № 910/6928/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Алданової С.О.
суддів: Корсака В.А. 
Євсікова О.О. 

без виклику сторін, 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Консалт Сістем”
на рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2025
у справі № 910/6928/25 (суддя Котков О.В)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Оператор газотранспортної системи України” 
до Товариства з обмеженою відповідальністю “Консалт Сістем” 
про стягнення коштів, 
ВСТАНОВИВ:
До Господарського суду міста Києва з позовом звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю “Оператор газотранспортної системи України” (далі – позивач; ТОВ “Оператор газотранспортної системи України”) до Товариства з обмеженою відповідальністю “Консалт Сістем” (надалі – відповідач; ТОВ “Консалт Сістем”; апелянт; скаржник) про стягнення пені в сумі 293 242,68 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач порушив умови договору про закупівлю послуг № 4600009643 від 01.07.2024 у частині своєчасного виконання робіт визначених договором, а саме – надання послуг: Електромонтажні роботи (Ремонт систем засобів безпеки Боярського ПМ Боярського ЛВУМГ), у зв`язку з чим відповідачу була нарахована пеня.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.12.2025 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Оператор газотранспортної системи України” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Консалт Сістем” про стягнення коштів задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “Консалт Сістем” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Оператор газотранспортної системи України” пеню - 293 242 (двісті дев`яносто три тисячі двісті сорок дві) грн 68 коп., витрати по сплаті судового збору - 4 398 (чотири тисячі триста дев`яносто вісім) грн 64 коп.
За висновками місцевого господарського суду, на виконання умов договору № 4600009643 від 01.07.2024 ТОВ “Консалт Сістем” поставило устаткування та виконало роботи на загальну суму 12 985 934,10 грн, з порушенням строку, визначеного у договорі, про що сторонами були підписані акти приймання виконаних будівельних робіт № 2 від 20.12.2024, № 3 від 27.12.2024 та акти вартості устаткування № 2 від 20.12.2024, № 3 від 27.12.2024. Оскільки відповідачем були виконані роботи з порушенням строку, то відповідачу була нарахована пеня в сумі 293 242,68 грн за період з 29.11.2024 по 26.12.2024.
У свою чергу, відповідачем належними та вірогідними доказами не доведено, що невиконання замовником своїх договірних зобов`язань (прострочка кредитора) потягло за собою прострочення зобов`язання підрядника. Отже, відповідач має нести відповідальність, у зв`язку з порушенням своїх зобов`язань за договором.
Відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в сумі 293 242,68 грн.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, ТОВ “Консалт Сістем” звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2025. Прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Стягнути з ТОВ “Оператор газотранспортної системи України” на користь ТОВ “Консалт Сістем” суми сплачених судових витрат. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення прийняте внаслідок неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та без повного з`ясування обставин, що мають значення для справи.
Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги доводи відповідача про те, що прострочення виконання робіт згідно наведених вище актів мало місце внаслідок неналежного виконання позивачем, як замовником, своїх зустрічних зобов`язань за договором, та, відповідно, не застосував при розгляді справи норми ст.ст. 538, 613, 850, 851 ЦК України.
В наведеному скаржник вказує, що передача позивачем відповідачу обладнання до монтажу відбулась більше як через 30 календарних днів після його отримання позивачем, що і стало наслідком неможливості своєчасного виконання робіт зі сторони відповідача. При цьому, виконання робіт за договором було відстрочено відповідачем на час зволікання позивача щодо передачі обладнання, без якого не можливо було виконати такі роботи. А відтак, відповідач не вважається таким, що прострочив виконання робіт.
Також скаржник звертає увагу, що суд 1-ої інстанції помилково ототожнив процес допуску працівників відповідача до об`єкта з процесом передачі необхідного обладнання для виконання робіт. Факт передачі обладнання від позивача відповідачу, яке необхідне було для виконання робіт, підтверджується саме актом № 1 приймання-передачі устаткування до монтажу від 21.10.2024. Водночас, як зазначається відповідачем, докази, які б підтверджували, що останній мав доступ до обладнання раніше вказаної вище дати, в матеріалах справи відсутні.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.12.2025, апеляційна скарга в справі № 910/6928/25 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Корсак В.А., Владимиренко С.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.01.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “Консалт Сістем” на рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.202 у справі № 910/6928/25. Справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи.
Про перегляд справи в апеляційному порядку учасники справи повідомлялись шляхом надіслання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження у передбачений законом спосіб, що підтверджується довідками від 29.01.2026 про доставку ухвали Північного апеляційного господарського суду від 26.01.2026 до електронних кабінетів сторін.
До апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Згідно тверджень ТОВ “Оператор газотранспортної системи України”, підрядник не виконав роботи у встановлений договором строк, тому в силу вимог ЦК України і умов договору зобов`язаний сплатити на користь замовника пеню в розмірі 293 242,68 грн.
Позивач підкреслює, що підрядник мав 150 календарних днів на виконання своїх зобов`язань за договором, по друге – добровільно передав та без перешкод отримав матеріали та обладнання, а відтак відсутній причинно-наслідковий зв`язок між порушенням апелянтом строків виконання робіт та діями, які апелянт намагається подати суду як прострочення кредитора (позивача).
До суду апеляційної інстанції відповідачем подано письмові пояснення, в яких ТОВ “Консалт Сістем” вказує, що після повного виконання відповідачем робіт за договором та прийняття їх ТОВ «Оператор ГТС України», останнє звернулось до банку-гаранта та отримав від нього виплату за гарантією у сумі 932 767,92 грн. Підставою для звернення ТОВ «Оператор ГТС України» до банку-гаранта стало неналежне (несвоєчасне) виконання ТОВ «Консалт Сістем» робіт за договором. Дані обставини встановлені судовими рішеннями у справі № 910/3776/25 за позовом ТОВ «Консалт Сістем» до ТОВ «Оператор ГТС України» про стягнення безпідставного набутих за гарантією коштів у розмірі 932 767,92 грн. Так, постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.09.2025 (№ рішення в ЄДРСР 130642307) було скасовано рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2025 у справі № 910/3776/25 (№ рішення в ЄДРСР 127742601) про відмову в позові ТОВ «Консалт Сістем» та прийнято нове рішення, яким повністю задоволено позовні вимоги ТОВ «Консалт Сістем» про стягнення з ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» коштів у розмірі 932 767,92 (дев`ятсот тридцять дві тисячі сімсот шістдесят сім) грн. 92 коп. Однак, постановою Верховного Суду від 18.12.2025 було скасовано постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.09.2025, а рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2025 у справі № 910/3776/25, яким відмовлено у задоволенні позову ТОВ «Консалт Сістем» про стягнення безпідставно набутих коштів у сумі 932 767,92 грн, - залишено в силі. Відповідач звертає увагу, що в постанові від 18.12.2025 колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про те, що відповідно до умов договору, викладених у пунктах 4.1, 12.8, 12.9, замовник (позивач у справі № 910/6928/25) на умовах, визначених гарантією, має право одержати задоволення своїх вимог, передбачених умовами договору та чинним законодавством України , у разі неналежного виконання підрядником (відповідач у справі № 910/6928/25) основного зобов`язання за цим договором (тобто в разі невиконання робіт у строк, визначений у п. 4.1 договору).
В межах вказаного відповідач зазначає, що обставини справи, що встановлені судовими рішеннями у справі № 910/3776/25, відповідно до вимог ч. 4 ст. 75 ГПК України не підлягають доказуванню при розгляді цієї справи № 910/6928/25, в якій беруть участь ті самі сторони. Отже, позивач забезпечив свої вимоги, які виникли внаслідок прострочення відповідачем виконання робіт, шляхом отримання грошових коштів за банківською гарантією у сумі 932 767,92 грн, що втричі більше від суми заявленої до стягнення пені (293 242,68 грн). За таких обставин, у даному випадку стягнення з відповідача одночасно пені, і банківської гарантії зумовлює для позивача подвійне майнове стягнення, що не відповідає принципам справедливості, добросовісності та розумності, які передбачені ст. 3 ЦК України.
Окремо апелянт зазначив, що постанова Верховного Суду від 18.12.2025 у справі № 910/3776/25 винесена після того, як у розглядуваній справі [910/6928/25] винесено рішення, що оскаржується, а тому відповідач не мав об`єктивної можливості та підстав під час розгляду цієї справи у суді першої інстанції покликатись на обставини, встановлені постановою суду касаційної інстанції.
За вказаних обставин скаржником долучено до апеляційної скарги нові докази, а саме: рішення Господарського суду м. Києва від 28.05.2025, постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.09.2025 та постанову Верховного Суду від 18.12.2025 у справі № 910/3776/25.
У зв`язку з перебуванням у відпустці судді Владимиренко С.В., яка входить до складу колегії суддів і не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.04.2026, апеляційна скарга в справі № 910/6928/25 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О (головуючий), Корсак В.А., Євсіков О.О. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.04.2026 прийнято справу № 910/6928/25 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “Консалт Сістем” на рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2025 у справі № 910/6928/25 до провадження у складі колегії суддів Північного апеляційного господарського суду: Алданова С.О. (головуючий), судді: Корсак В.А., Євсіков О.О. 
За змістом частини 3 статті 270 ГПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною 10 цієї статті та частиною 2 статті 271 цього Кодексу.
Частиною 10 статті 270 ГПК України унормовано, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Відповідно до частини 5 статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Оскільки необхідності призначення справи до розгляду у відкритому засіданні судом не встановлено, ця постанова апеляційного господарського суду прийнята за результатами дослідження наявних в матеріалах справи документів в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Колегія суддів зазначає, що за частиною 1 статті 273 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.
Водночас, апеляційний господарський суд враховує, що відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).
Для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи, а також надання сторонам можливості скористатись наявним процесуальним інструментарієм для захисту своїх прав та інтересів, розгляд справи по суті здійснено в розумні строки.
Щодо долученої відповідачем в якості доказу копії постанови Верховного Суду від 18.12.2025 у справі № 910/3776/25 судова колегія зазначає, що згідно з частинами 1-3 статті 80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу; у випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів (частини 4, 5 статті 80 ГПК України).
У розумінні наведених положень докази, які підтверджують заявлені вимоги, мають бути подані учасниками справи одночасно з заявами по суті справи у суді першої інстанції, а неможливість подання доказів у цей строк повинна бути письмово доведена позивачем суду та належним чином обґрунтована.
У свою чергу, статтею 269 ГПК України, якою встановлено межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Системний аналіз положень статей 80 та 269 ГПК України дозволяє зробити висновок, що докази, якими учасники справи обґрунтовують свої вимоги, повинні існувати на момент звернення до суду з відповідним позовом, і саме на учасника справи покладено обов`язок подання таких доказів. Єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого строку, - наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії (наприклад, якщо стороні не було відомо про існування доказів), тягар доведення яких також покладений на учасника справи.
Частиною 8 статті 80 ГПК України також передбачено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Водночас, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. При цьому, суд апеляційної інстанції перевіряє законність рішення суду першої інстанції в межах тих обставин та подій, які мали місце під час розгляду справи судом першої інстанції.
Відтак, суд апеляційної інстанції не вправі надавати оцінку вказаним доказам під час апеляційного перегляду оскаржуваного рішення, адже наведені у них обставини не були відомі суду під час розгляду спору по суті у суді першої інстанції, а отже не можуть впливати на оцінку законності чи обґрунтованості рішення.
За ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Відповідно до положень статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Тому, долучений скаржником на стадії апеляційного розгляду відповідний новий доказ не приймається апеляційним господарським судом до уваги.
Окремо колегія суддів вказує, що в письмових поясненнях відповідач не клопотав про поновлення йому процесуального строку на прийняття нового доказу судом апеляційної інстанції. 
Відповідно до статті 269 частини 1 статті 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного. 
Як вбачається з матеріалів справи, встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, 01.07.2024 між ТОВ “Оператор газотранспортної системи України” (замовник) та ТОВ “Консалт Сістем” (підрядник) був укладений договір про закупівлю послуг № 4600009643 (скорочено – договір), відповідно до умов якого підрядник за завданням замовника, відповідно до умов цього договору зобов`язується на свій ризик надати послуги: Електромонтажні роботи (Ремонт систем засобів безпеки Боярського ПМ Боярського ЛВУМГ) відповідно до вимог чинних нормативно-правових актів і технічної документації, а замовник – прийняти та оплатити такі роботи відповідно до умов цього договору (п. 1.1).
Склад, обсяги, вартість робіт та строки визначені технічними, якісними та кількісними характеристиками (додаток № 1), договірною ціною (додаток № 2) та графіком виконання робіт (додаток № 3), які є невід`ємною частиною договору (п. 1.2 договору).
Загальна вартість виконуваних робіт за цим договором, що є ціною договору згідно з договірною ціною (додаток № 2) становить 18 655 358,40 грн (п. 3.1 договору).
Підрядник зобов`язується виконати роботи протягом 150 календарних днів з моменту укладання цього договору (п. 4.1 договору).
Підрядник зобов`язується виконати роботи з обов`язковим дотриманням погодженого із замовником графіку виконання робіт (додаток № 3) (п. 4.2 договору). Строки виконання робіт можуть бути змінені з внесенням відповідних змін у цей договір у випадках, передбачених чинним законодавством України (п. 4.3 договору).
Датою закінчення виконання підрядником робіт за договором вважається дата підписання сторонами акта про завершення виконання робіт. Виконання робіт може бути закінчено підрядником достроково за умови письмової згоди замовника (п. 4.4 договору).
Місце виконання робіт: об`єкти ТОВ “Оператор газотранспортної системи України” (п. 4.5 договору).
Передача виконаних робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актами приймання виконаних робіт, підписаними уповноваженими представниками сторін (п. 5.1 договору). Кожен акт приймання-виконаних робіт та довідку про вартість виконаних робіт готує підрядник і надає їх замовнику не пізніше останнього робочого дня звітного місяця. Приймання виконаних робіт та довідки про вартість виконаних робіт в частині фактично виконаних робіт, їх відповідність показникам якості, комплектність виконавчої документації, та, у разі відсутності явних недоліків, замовник підписує його в рамках цього ж строку, або направляє мотивоване заперечення в порядку, передбаченому п. 15.10 цього договору (п. 5.2 договору).
Підрядник зобов`язаний виконати роботи якісно та у встановлені графіком виконання робіт строки (додаток № 3), відповідно до технічних, якісних та кількіснихь характеристик (додаток № 1), ДБН та іншої нормативної документації (п. 7.3.1 договору).
У додатках № 1 та № 3 до договору сторони погодили строк виконання робіт – 150 календарних днів з моменту укладання договору, та місце виконання робіт – Боярський ПМ Боярського ЛВУМГ.
На виконання умов договору ТОВ “Консалт Сістем” поставило устаткування та виконало роботи на загальну суму 12 985 934,10 грн, що підтверджується підписаними сторонами актами приймання виконаних будівельних робіт № 2 від 20.12.2024, № 3 від 27.12.2024 та актами вартості устаткування № 2 від 20.12.2024, № 3 від 27.12.2024.
Втім, з причин виконання відповідачем робіт з порушенням строку, останньому з боку позивача була нарахована пеня у сумі 293 242,68 грн. за період з 29.11.2024 по 26.12.2024.
У відзиві на позов ТОВ “Консалт Сістем” заперечувало щодо стягнення з нього коштів, посилаючись на відсутність у позивача підстав для нарахування штрафних санкцій, оскільки прострочення виконання зобов`язання сталось не з вини ТОВ “Консалт Сістем”, а залежало від виконання ТОВ “Оператор газотранспортної системи України” власного обов`язку з передачі замовником обладнання для монтажу підряднику, а також наданням допуску працівникам відповідача для проведення робіт. Просив відмовити у задоволенні позову.
Подібні за змістом твердження щодо обставин справи наведені апелянтом та позивачем у апеляційній скарзі та відзиві на неї відповідно. 
З урахуванням предмета позовних вимог, юридичних та фактичних підстав позову, з огляду на обставини цієї справи колегія суддів зазначає, що відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Частиною 1 статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України, з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.
За статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
У правовідносинах підряду строки виконання роботи або її окремих етапів визначаються у договорі підряду (ч. 1 ст. 846 ЦК України).
Як вже зазначалось, сторонами погоджено строк виконання робіт – 150 календарних днів з моменту укладання договору, тобто до 28.11.2024.
На виконання умов договору ТОВ “Консалт Сістем” поставило устаткування та виконало роботи на загальну суму 12 985 934,10 грн, що підтверджується підписаними сторонами актами приймання виконаних будівельних робіт № 2 від 20.12.2024, № 3 від 27.12.2024 та актами вартості устаткування № 2 від 20.12.2024, № 3 від 27.12.2024.
Тобто, відповідач виконав взяті на себе зобов`язання за договором з порушенням строку (до 28.11.2024).
Зазначені висновки суду першої інстанції, як вважає колегія суддів, є правильними. 
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Пунктом 3 частини 1 статті 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно частини 2 статті 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
В силу положень ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. 
За пп. 11.2.1 п. 11.2 договору в випадку несвоєчасного виконання робіт, передбачених графіком виконання робіт (додаток № 3), виконання робіт не у повному обсязі до підрядника застосовуються штрафні санкції у вигляді пені у розмірі 0,1% вартості робіт, які несвоєчасно виконані, за кожен день прострочення виконання робіт.
Отже, з огляду на неналежне виконання відповідачем умов договору в частині своєчасного виконання робіт, перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду 1-ої інстанції, що ця частина позовних вимог підлягає задоволенню в розмірі 293 242,68 грн, оскільки ґрунтується на відповідних приписах норм матеріального права. А саме: 
Період прострочення грошового зобов`язання:	Кількість днів у періоді	Сума	
з 29/11/2024 до 19/12/2024 4 421 499,55 x 0.1 x 21 : 100	21	92 851,49 грн	
Період прострочення грошового зобов`язання:	Кількість днів у періоді	Сума	
з 29/11/2024 до 19/12/2024 5 630 425,34 x 0.1 x 21 : 100	21	118 238,93 грн	
Період прострочення грошового зобов`язання:	Кількість днів у періоді	Сума	
з 29/11/2024 до 26/12/2024 1 418 780,59 x 0.1 x 28 : 100	28	39 725,86 грн	
Період прострочення грошового зобов`язання:	Кількість днів у періоді	Сума	
з 29/11/2024 до 26/12/2024 1 515 228,62 x 0.1 x 28 : 100	28	42 426,40 грн	
Отже, за наведеного, колегія суддів вважає вмотивованими висновки суду попередньої інстанції про обґрунтованість позовних вимог позивача про стягнення з відповідача 293 242,68 грн пені за виконання робіт за договором з порушенням строку, як наслідок про задоволення позову ТОВ “Оператор газотранспортної системи України”.
У частині доводів апелянта щодо помилковості незастосування судом 1-ої інстанції при розгляді справи норм ст.ст. 538, 613, 850, 851 ЦК України, а також про неправильність ототожнення місцевим господарським судом процесу допуску працівників відповідача до об`єкта з процесом передачі необхідного обладнання для виконання робіт, - колегією суддів зазначається таке.
За ст. 850 ЦК України замовник зобов`язаний сприяти підрядникові у виконанні роботи у випадках, в обсязі та в порядку, встановлених договором підряду. У разі невиконання замовником цього обов`язку підрядник має право вимагати відшкодування завданих збитків, включаючи додаткові витрати, викликані простоєм, перенесенням строків виконання роботи, або підвищення ціни роботи. Якщо виконання роботи за договором підряду стало неможливим внаслідок дій або недогляду замовника, підрядник має право на сплату йому встановленої ціни з урахуванням плати за виконану частину роботи, за вирахуванням сум, які підрядник одержав або міг одержати у зв`язку з невиконанням замовником договору.
Підрядник має право не розпочинати роботу, а розпочату роботу зупинити, якщо замовник не надав матеріалу, устаткування або річ, що підлягає переробці, і цим створив неможливість виконання договору підрядником (ст. 850 ЦК України).
З урахуванням вказаних приписів судова колегія акцентує, що в силу п. 1.4 договору підрядник може передати обладнання та матеріали у власність замовника з оформленням видаткової накладної та акта приймання обладнання та матеріалів за кількістю та якістю. 
В той же час, з розд. 7 договору не вбачається покладення на замовника обов`язку передання обладнання та матеріалів замовнику.
Поряд з цим, за пп. 7.1.1. п. 7.1 договору на замовника покладається обов`язок допустити підрядника на об`єкт для проведення робіт з дотриманням вимог внутрішніх документів щодо охорони праці та допуску працівників сторонніх організацій та відвідувачів для виконання робіт (завдань) на об`єктах ТОВ «Оператор ГТС України».
Так, у вересні 2024 року відповідач передав у власність замовника придбане ним обладнання, яке позивач надав підряднику для монтажу 21.10.2024. 
Утім, в матеріалах справи відсутні докази про те, що позивач свідомо, всупереч умов договору, утримував у себе надані йому підрядником матеріали та обладнання, а також й докази того, що відповідач до 21.10.2024 звертався до позивача з вимогами повернути (надати) йому вказане обладнання для виконання робіт за договором.
Крім того, передумовою для надання позивачем допуску працівникам відповідача на об`єкт (накази № 16 від 06.09.2024, № 159 від 10.10.2024, № 372 від 28.11.2024, № 516 від 17.12.2024, № 543 від 19.12.2024) були заяви самого ж відповідача від 28.08.2024, від 03.09.2024, від 09.09.2024, від 27.11.2024, від 16.12.2024, від 17.12.2024. 
Колегія зазначає, що матеріали справи не містять доказів зволікання або зловживання позивачем правом надання допуску на об`єкт працівникам відповідача, як і не надано таких доказів ТОВ “Консалт Сістем”.
На це, як вважає судова колегія, слушно звернув увагу й суд 1-ої інстанції.
В рамках зазначеного колегією суддів враховується, що підрядник зобов`язаний виконати роботи якісно та у встановлені Графіком виконання робіт строки (Додаток № 3), відповідно до Технічних, якісних та кількісних характеристик (Додаток № l), ДБН та іншої нормативної документації. Підрядник зобов`язується виконати роботи протягом 150 календарних днів з моменту укладання цього договору (пп. 7.3.1. п. 7.3, п. 4.1 договору). 
Водночас, як уже зазначалось вище, роботи за договором виконано відповідачем з порушенням строку.
Тому, з урахуванням наведених висновків щодо суті спору, колегією суддів критично оцінюються твердження скаржника про помилковість незастосування судом 1-ої інстанції при розгляді справи норм ст.ст. 538, 613, 850, 851 ЦК України, а також про неправильне ототожнення місцевим господарським судом процесу допуску працівників відповідача до об`єкта з процесом передачі необхідного обладнання для виконання робіт. 
Отже, на переконання колегії суддів, аргументи апелянта не знайшли свого підтвердження в межах заявлених вимог, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції через необґрунтованість у розумінні ст.ст. 74, 76, 80, 86, 269 ГПК України. Інші доводи скаржника, прийняті до уваги, однак вони не спростовують вищенаведені висновки про наявність підстав для відмови у задоволенні апеляційної скарги. Водночас, підстав для виходу за межі вимог та доводів апеляційної скарги - суд апеляційної інстанції в розумінні ч. 4 ст. 269 ГПК України не встановив.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. 
Згідно з частинами 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься й у частині 1 статті 74 ГПК України.
Отже, за загальним правилом, обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Розподіл між сторонами обов`язку доказування визначається предметом спору.
Змагальність сторін є одним із основних принципів господарського судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 86 ГПК).
Частиною 5 статті 236 ГПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
З огляду на викладене колегія суддів зазначає, що у цій постанові надано вичерпну відповідь на всі істотні, вагомі питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
За висновками колегії суддів, доводи апеляційної скарги про те, що оскаржуване рішення прийняте внаслідок неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та без повного з`ясування обставин, що мають значення для справи, - не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.
Враховуючи все вищевикладене, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку. Рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2025 у справі № 910/6928/25 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів статті 277 ГПК України не вбачається.
В свою чергу, апелянтом не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції. 
При цьому, викладені у відзиві на апеляційну скаргу твердження позивача знайшли своє підтвердження в частині спростування викладених скаржником в апеляційній скарзі доводів у цілому. 
Згідно ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору, що були понесені стороною в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта (ТОВ “Консалт Сістем”).
Керуючись ст.ст. 129, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, - 

УХВАЛИВ: 
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Консалт Сістем” на рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2025 у справі № 910/6928/25 – залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2025 у справі № 910/6928/25 – залишити без змін.
3. Судові витрати зі сплати судового збору, понесені стороною у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю “Консалт Сістем”. 
4. Справу повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, що визначені в частині 3 статті 287 ГПК України. 

Головуючий суддя С.О. Алданова 

Судді В.А. Корсак

О.О. Євсіков