ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

31 березня 2026 року  місто Чернівці справа №726/3717/25
провадження №22-ц/822/484/26
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Судді-доповідача Височанської Н.К., 
Суддів: Кулянди М.І., Одинака О.О.
за участю секретаря судових засідань Факас А.В.
учасники справи: 
заявник – ОСОБА_1 ,
стягувач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» 

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1  на ухвалу Садгірського районного суду м.Чернівців від 12 січня 2026 року, головуючий в суді першої інстанції суддя Асташев С.А.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст вимог заяви та рух справи
04 листопада 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1  заборгованості за договором. 
05 грудня 2025 року Садгірським районним судом м. Чернівці видано судовий наказ №726/3717/25 про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , яка проживає в АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія», ЄДРПОУ 42102122 заборгованості за спожиту електричну енергію за 05.01.2023 – 08.01.2025 року в сумі 22 938 грн. зарахувавши їх на р/р НОМЕР_2 в АТ «Ощадбанк» та стягнення судового збору в розмірі 302,80 грн.
09 січня 2026 року до Садгірського районного суду м. Чернівці надійшла заява ОСОБА_1 , стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» про скасування судового наказу Садгірського районного суду м. Чернівці № 726/3717/25 від 05 грудня 2025 року. Разом з вказаною заявою, ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про поновлення пропущеного строку передбаченого ст.127 ЦПК України, посилаючись на те, що невідомі особи пошкодили та викрали провода електропостачання, що призвело до знеструмлення всіх приладів в квартирі, а тому вона не мала можливості вчасно підгодовувати заяву про скасування судового наказу.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції 
Ухвалою Садгірського районного суду м.Чернівців від 12 січня 2026 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку подання заяви про скасування судового наказу №726/3717/25.
Заяву ОСОБА_1 , стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» про скасування судового наказу Садгірського районного суду м.Чернівці № 726/3717/25 від 05.12.2025 – повернуто заявниці.

Короткий зміст та узагальнені доводи вимог апеляційної скарги
Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала до апеляційного суду апеляційну скаргу в якій просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та поновити строк для подання заяви.
Вказала, що 18 листопада 2025 року, групою осіб, що не представившись, та видавали себе за представників обленерго, без судового рішення, викрали електропровода, що під`єднані до її лічильника, тим самим повністю знеструмили та від`єднали її квартиру від постачання електроенергії. Нею було написано заяву про злочин, відкрито кримінальну справу.
Отже, вона не могла підготуватись до оскарження судового наказу, оскільки відсутнє було електропостачання, а тому вважає, що строки були пропущені з поважних причин.
Вважає, що ухвала прийнята судом з неповним встановлення обставин справи, та з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України, окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві.
Згідно з ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Оскільки, у даній справі оскаржується ухвала про повернення заяви, то справа підлягає розгляду без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає.
У пункті 5 частини третьої статті 2 ЦПК України вказано, що основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина друга, четверта статті 12 ЦПК України).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Відповідно до частини 1 статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.
Згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 15 травня 2019 року в справі № 760/6860/17-ц (провадження № 61-31915св18), наказне провадження за своєю сутністю призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.
Наказне провадження як особливий спрощений вид провадження у цивільному судочинстві спрямоване на швидкий та ефективний захист безспірних прав особи шляхом видачі судового наказу, що одночасно є і судовим рішенням, і виконавчим документом, без судового засідання та без виклику заявника (стягувача) і боржника.
Статтею 169 ЦПК України передбачено, що після видачі судового наказу суд не пізніше наступного дня надсилає його копію (текст), що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень боржникові до його електронного кабінету, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом із повідомленням про вручення чи цінним листом з описом вкладеного.
Одночасно з копією судового наказу боржникові надсилається копія заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами.
Копія (текст) судового наказу, що містить інформацію про веб-адресу такого рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень разом з додатками надсилаються фізичній особі - боржнику на адресу, зазначену в документах, передбачених частиною 6 статті 165 цього Кодексу, а боржнику - юридичній особі чи фізичній особі – підприємцю за адресою місцезнаходження (місця проживання), зазначеній в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Днем отримання боржником копії судового наказу є день його вручення боржнику, визначений відповідно до статті 272 цього Кодексу.
Статтею 170 ЦПК України передбачено форму і зміст заяви про скасування судового наказу та строки її подання.
Відповідно до частин 1-5 статті 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини 1 статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Заява про скасування судового наказу подається до суду в письмовій формі.
Заява про скасування судового наказу має містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника для фізичних осіб-громадян України; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника боржника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; 4) наказ, що оспорюється; 5) зазначення про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача.
Заява підписується боржником або його представником.
До заяви про скасування судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника боржника, якщо заява подається таким представником; 3) клопотання про поновлення пропущеного строку, якщо заява подається після спливу строку, передбаченого частиною першою цієї статті.
Відповідно до частини 6 статті 170 ЦПК України у разі подання неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу суддя постановляє ухвалу про її повернення без розгляду не пізніше двох днів з дня її надходження до суду.
Заява боржника про скасування судового наказу подана після закінчення строку, встановленого частиною 1 статті 170 цього Кодексу повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви (частина 2 статті 171 ЦПК України).
Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17-ц, та позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 12 січня 2023 року у справі № 591/3717/21, від 07 червня 2023 року у справі № 608/2667/20, вимогами процесуального закону передбачено, що повістка або судове рішення є врученими за наявності відповідної розписки або відмітки Укрпошти про відмову від отримання чи відсутність особи за адресою місця знаходження (місця проживання). Тобто, за наявності будь-яких інших відміток, зокрема таких як «за закінченням терміну зберігання», «інші причини» тощо, ці документи вважаються не врученими.
Як вбачається з матеріалів справи, 05 грудня 2025 року Садгірським районним судом м. Чернівці видано судовий наказ №726/3717/25 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія», заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 22 938 грн.
Копію судового наказу та копія заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами отримала ОСОБА_1 – 15 грудня 2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення, чого не заперечує і сама ОСОБА_1 (а.с.15, 17).
09 січня 2026 року до Садгірського районного суду м. Чернівці ОСОБА_1 подала заяву про скасування судового наказу від 05 грудня 2025 року. 
Також 09 січня 2026 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про поновлення пропущеного строку на подання вказаної заяви передбаченого ст.127 ЦПК України, посилаючись на те, що невідомі особи пошкодили та викрали провода електропостачання, що призвело до знеструмлення всіх приладів в квартирі, а тому вона не мала можливості вчасно підгодовувати заяву про скасування судового наказу.
Ухвалою Садгірського районного суду м.Чернівців від 12 січня 2026 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку подання заяви про скасування судового наказу №726/3717/25 та заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу – повернуто заявниці.
Суд першої інстанції, повертаючи заяву боржника про скасування судового наказу, посилався на те, що доводи заявниці викладені у заяві про поновлення пропущеного строку на подачу заяви про скасування судового наказу є необґрунтованими, а долучені фото пошкоджень лічильника не підтверджують обставин неможливості подати заяву до суду вчасно.
Аналізуючи зміст клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на подання заяви про скасування судового наказу у зв`язку з його пропуском, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що у клопотанні про поновлення пропущеного строку для подання заяви про скасування судового наказу та у заяві про скасування судового наказу боржником не зазначено поважних підстав для поновлення пропущеного процесуального строку.
Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Разом з тим вони розпоряджаються процесуальними правами на свій розсуд.
Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку повинен дати оцінку доводам, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення, та зробити висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску цього строку.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово зауважував, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, пункт 27 рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі "Олександр Шевченко проти України", "Пономарьов проти України" від 03 квітня 2008 року).
Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків оскарження рішення суду є порушенням законних права та інтересів сторін і суперечить принципу правової визначеності та праву на справедливий суд, що закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 53 рішення ЄСПЛ від 29 жовтня 2015 року у справі "Устименко проти України").
Легітимними обмеженнями визнаються встановлені законодавчим органом вимоги щодо строків оскарження судових рішень. При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства.
Поважними причинами пропуску строку є обставини, що позбавили особу можливості подати заяву у визначений законом строк, вони об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення заявника і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Ці обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності.
Право доступу до правосуддя, не є абсолютним, а його реалізація має відбуватися із дотриманням процесуального строку, що забезпечує юридичну визначеність та остаточність судового рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 ЦПК України, заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 170 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.
З огляду на те, що ОСОБА_1 у клопотанні про поновлення строку для подання заяви про скасування судового наказу не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для подачі заяви про скасування судового наказу, посилання заявниці як на підставу для поновлення строку відсутність в її помешканні електроенергії не є поважними, оскільки заявниця особисто в приміщенні Садгірського районного суду м.Чернівці ознайомилась з матеріалами справи 22 грудня 2025 року (а.с.16) і мала можливість написати вказану заяву про скасування судового наказу власноручно та подати до суду першої інстанції в межах 15-ти днів з дня отримання судового наказу, а тому колегія суддів не може не погодитися з судом першої інстанції, який дійшов до вірного та обґрунтованого висновку про відмову в поновленні строку на звернення із заявою про скасування судового наказу та повернення такої заяви.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновок суду першої інстанції про те, що заявник, пропустивши строк для подання заяви про скасування судового наказу, не надав доказів на підтвердження пропуску цього строку з поважних причин.
Натомість, заявник повторно наводить мотиви стосовно незгоди з результатом розгляду питання процесуального характеру, наполягаючи на суб`єктивній оцінці обставин, які стали підставою для повернення заяви про скасування судового наказу заявниці у зв`язку з пропуском строку на подання такої заяви.
Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, і не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив це рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  – залишити без задоволення.
Ухвалу Садгірського районного суду м.Чернівців від 12 січня 2026 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Суддя-доповідач: Н.К. Височанська
Судді: М.І. Кулянда
О.О. Одинак