Справа № 522/2925/26
Провадження № 1-кп/522/2498/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у судовому засіданні обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 62026150020000697 від 25.02.2026 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Березне Березнівського району Рівненської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Наказом голови Держлісагентства № 485-к від 05.12.2022 ОСОБА_5 призначено на посаду начальника Управління.
ОСОБА_5 є працівником правоохоронного органу (ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів»).
Встановлено, що починаючи з лютого 2024 року ОСОБА_5 умисно, з корисливих мотивів, з використанням службового становища та наданих у зв`язку з цим можливостей, з метою неправомірного збагачення, готував підґрунтя для одержання від користувачів мисливських угідь неправомірної вигоди для себе за вплив на компетентних службових осіб Держлісагентства для вирішення питання про надання в користування мисливських угідь.
Задля реалізації вказаних намірів та досягнення корупційних результатів, ОСОБА_5 пропонував окремим підлеглим особам з числа працівників Управління вживати заходи щодо стимулювання користувачів мисливських угідь до надання неправомірної вигоди ОСОБА_5 задля підтримки його фінансового становища як керівника, шляхом надання йому у виді подарунків талонів на бензин, грошових коштів, оплати послуг тощо.
З цією метою ОСОБА_5 не пізніше 15.02.2024 довів свої наміри про проведення корупційної діяльності до ОСОБА_6 , який будучи підлеглою особою, побоюючись звільнення з роботи та втрати засобів для існування, хоча й внутрішньо не бажав вчиняти протиправні дії, вимушено погодився на незаконні умови ОСОБА_5 .
За вимогою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , який в силу досвіду роботи у лісовій та мисливській галузі мав знайомства з користувачами мисливських угідь на території Одеської області, повинен був доводити до відома цих користувачів інформацію про необхідність надання неправомірної вигоди ОСОБА_5 у разі виявлення будь-якої потреби у взаємодії з Управлінням.
Оскільки внутрішнє переконання ОСОБА_6 не дозволяло вчиняти корупційні дії, останній звернувся з відповідною заявою про злочин до правоохоронних органів та зайняв пасивну позицію відносно дій, які очікував від нього ОСОБА_5 .
Так, приблизно в період часу з 14.02.2024 по 15.02.2024, ОСОБА_5 разом з першим заступником Управління ОСОБА_7 зустрілись із керівником Одеської обласної організації Українського товариства мисливців і рибалок (далі - УТМР) ОСОБА_8 та ОСОБА_6 в приміщенні кафе-бару «Хвилинка» за адресою: Одеська область, Одеський район, смт. Доброслав, вул. Грубніка, 39.
Під час спілкування ОСОБА_8 , як керівник обласної організації УТМР, повідомив ОСОБА_5 про те, що він бажає збільшити площу мисливських угідь УТМР на території Березівського району Одеської області шляхом отримання в користування Березівською районною організацією Українського товариства мисливців і рибалок (далі - Березівська районна організація УТМР) на строк не менше 15 років близько 13000 га з числа колишніх територій угідь державних лісогосподарських підприємств, які на теперішній час перебувають в управлінні Держлісагентства.
У ході розмови ОСОБА_5 , будучи внутрішньо налаштованим на корупційний результат в вигляді одержання ним неправомірної вигоди, спонукаючи ОСОБА_8 надати неправомірну вигоду, зазначив останньому, що питання отримання в користування мисливських угідь є вкрай складним, оскільки відповідно до вимог чинного законодавства така процедура передбачає підготовку відповідного подання Держлісагентством, його погодження Одеською обласною державною адміністрацією та користувачами земельних ділянок, а також подальше задоволення цього подання на сесії Одеської обласної ради.
При цьому ОСОБА_5 наголосив, що реалізація зазначеної процедури можлива виключно за умови надання йому неправомірної вигоди за вплив на уповноважених осіб Державного агентства лісових ресурсів України під час підготовки та внесення відповідного подання.
Після почутих від ОСОБА_5 умов ОСОБА_8 вимушено погодився надати неправомірну вигоду, оскільки вважав, що його відмова може призвести до створення ОСОБА_5 штучних перешкод у здійсненні діяльності УТМР, керівником якого він є.
Обміркувавши у подальшому незаконні вимоги ОСОБА_5 та вирішивши не виконувати неправомірні дії щодо надання неправомірної вигоди, ОСОБА_8 звернувся до правоохоронних органів з відповідною заявою про злочин.
Так, 23.08.2024, приблизно о 20 годині 05 хвилин, ОСОБА_8 разом із ОСОБА_6 за запрошенням ОСОБА_5 прибули до приміщення кафе «Привал Странника» за адресою: Одеська область, Одеський район, м. Південне, Старомиколаївське шосе, 2.
У ході розмови, ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_8 про окремі деталі процедури надання в користування мисливських угідь, отримання позитивних висновків структурних підрозділів Держлісагентства, отримання узгодження ДП «Ліси України», оскільки частина земель перебуває у віданні вказаного лісогосподарського підприємства. Надалі узгоджене подання Держлісагентства має бути скеровано до Одеської обласної ради для вирішення питання про надання в користування мисливських угідь. При цьому ОСОБА_5 повідомив, що остаточний розмір неправомірної вигоди ще не визначено, але кінцева сума складатиме не більше 30000 доларів США. Зазначений розмір неправомірної вигоди обумовлений необхідністю здійснення впливу на посадових осіб Державного агентства лісових ресурсів України та ДП «Ліси України» з метою прийняття ними позитивного рішення з відповідного питання.
Під час вказаної зустрічі, з метою досягнення мети в одержанні неправомірної вигоди, ОСОБА_5 запевнив ОСОБА_8 , що обов`язково прийме участь на сесії Одеської обласної ради під час розгляду подання Держлісагентства щодо надання у користування Березівській районній організації УТМР мисливських угідь та висловиться у підтримку прийняття рішення в інтересах ОСОБА_8 .
Далі, 03.10.2024, точний час в ході проведення досудового розслідування не встановлено, перебуваючи за місцем розташування Управління за адресою: м. Одеса, вул. Семінарська, 18/20, ОСОБА_5 з корисливим мотивом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи їх настання, з метою одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_8 , надав вказівку ОСОБА_6 зустрітись із ОСОБА_8 та повідомити останньому про остаточну суму неправомірної вигоди у розмірі 25000 доларів США (за офіційним курсом НБУ на 03.10.2024 складало 103 887 грн).
Після цього, 08.10.2024 ОСОБА_6 у ході телефонної розмови поінформував ОСОБА_5 , що виконав його вказівку та озвучив ОСОБА_8 суму неправомірної вигоди у розмірі 25000 доларів США.
Надалі, ОСОБА_5 , 17.10.2024 та 23.10.2024, у ході телефонних розмов із ОСОБА_6 неодноразово запевняв, що гарантує позитивний результат у виді узгодженого письмового подання Держлісагентства до Одеської обласної ради. З метою максимального приховання своєї злочинної поведінки ОСОБА_5 надавав вказівки ОСОБА_6 та через ОСОБА_6 ОСОБА_8 щодо дотримання правил конспірації.
Отже, ОСОБА_5 , у період з 15.02.2024 по 23.10.2024, неодноразово висловлював ОСОБА_8 обіцянку про те, що за умови надання йому неправомірної вигоди у розмірі 25000 доларів США (за офіційним курсом НБУ складало 1031887 грн), він здійснить вплив на посадових осіб ДП «Ліси України» та Державного агентства лісових ресурсів України, які уповноважені на виконання функцій держави в частині попереднього узгодження та внесення подання до Одеської обласної ради про надання в користування мисливських угідь.
Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 369-2 КК України, за кваліфікуючими ознаками: обіцянка здійснити вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави за надання неправомірної вигоди для себе.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 провину у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що він 26.02.2026 року добровільно уклав, за участю адвоката ОСОБА_4 , з прокурором відділу процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах управліня) Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 угоду про визнання винуватості за кримінальним провадженням № 62026150020000697, згідно якої вони просять суд затвердити угоду про винуватості, та призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, у виді штрафу у розмірі 5500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 93500 гривень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України визнава повністю та підтвердив, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на її затвердженні..
Прокурор, обвинувачений та захисник в судовому засіданні просили суд затвердити угоду про визнання винуватості від 26.02.2026 року. 
Суд, вислухавши думку прокурора, захисника та обвинуваченого, приходить до наступного.
З урахуванням вимог статей 469, 470, 472 КПК України, під час прийняття рішення про укладення угоди враховано такі обставини: ступінь та характер сприяння підозрюваного у проведенні кримінального провадження щодо нього або інших осіб.
Обвинувачений ОСОБА_5 активно сприяв розкриттю вчиненого ним корупційного кримінального правопорушення (підтвердив свої показання за участі захисника; повідомив про ретельно та заздалегідь сплановані ним дії щодо вчиненого злочину), що підтверджуються сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , відноситься до категорії нетяжких злочинів. Внаслідок його вчинення матеріальної шкоди нікому не завдано, збитки відсутні, неправомірну вигоду ОСОБА_5 не отримано.
ОСОБА_5 , будучи допитаним як підозрюваний, у своїх показаннях щиро розкаявся, детально повідомив про обставини його вчинення, які в сукупності з іншими зібраними доказами будуть використані у кримінальному провадженні, з метою доведення його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення.
ОСОБА_5 повідомлено інформацію, що може використовуватись правоохоронними органами для можливого виявлення інших кримінальних правопорушень.
Разом з цим, сторони при укладені угоди також враховують інші обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, позитивно характеризують підозрювану особу, вказують на свідоме її виправлення та особисте негативне відношення до вчиненого раніше кримінального правопорушення, а саме: підозрюваний раніше не судимий; позитивно характеризується за місцем проживання; повністю усвідомив провину за вчинене кримінальне правопорушення; забезпечив внесення грошових коштів у розмірі 1000000 гривень на підтримку Збройних Сил України; своєю поведінкою на досудовому розслідуванні та наданими стороні обвинувачення показаннями вказує на такі обставини, які слугують беззаперечними доказами його вини
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості. Згідно ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається. 
Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: 1) кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів; 2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами; 3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами. 
Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені п.п. 1-4 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Дослідивши угоду про визнання винуватості та переконавшись, що укладена угода є добровільним волевиявленням обвинуваченого, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, з`ясувавши у обвинуваченого, чи цілком він розуміє наслідки затвердження угоди, роз`яснивши обвинуваченому його право на справедливий судовий розгляд, встановивши правильне розуміння обвинуваченим змісту та наслідків затвердження угоди, а також перевіривши її відповідність вимогам кримінального процесуального законодавства, заслухавши доводи учасників підготовчого судового засідання та роз`яснивши їм обмеження права щодо оскарження вироку, передбачені ст. 473 КПК України, суд вважає, що угода про визнання винуватості відповідає вимогам КПК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, у зв`язку із чим суд вважає, що угода підлягає затвердженню.
Також, суд враховує обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , згідно ст. 66 КК України, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. 
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , судом не встановлено.
Цивільного позову, речових доказів та судових витрат по справі не заявлено.
Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 468, 475 КПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Угоду про визнання винуватості від 26.02.2026 року, укладену між прокурором відділу процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах управліня) Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю адвоката ОСОБА_4 – затвердити.
ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 5500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 93500 (дев`яносто три тисячі п`ятсот) гривень.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 у виді тримання під вартою, змінити на особисте зобов`язання, а після вступу вироку в законну силу – скасувати, звільнивши його з-під варти в залі суду.
Вирок може бути оскаржений шляхом подачі через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду апеляції протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1