ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3157/26 Справа № 202/10845/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Дребот І.Я. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючої - Городничої В.С.,
суддів: Макарова М.О., Пищиди М.М.,
за участю секретаря судового засідання — Шаповалової О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Індустріального районного суду м.Дніпра від 01 грудня 2025 року у складі судді Дребот І.Я. по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,–

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2025 року АТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (а.с. 3-9), в обґрунтування якого посилалось на те, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ "Приватбанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву б/н від 24.07.2019 року, згідно якої отримав у користування кредитний ліміт у розмірі 300 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
В подальшому відповідач не виконав умови договору щодо повернення використаного кредитного ліміту та сплати відсотків, тому позивач звернувся до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості.
Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська по справі №202/12446/23 від 17.10.2023 року стягнуто тіло кредиту та відмовлено щодо стягнення інших нарахувань, зокрема, процентів за користування кредитом. 
На підставі вищевикладеного, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по відсоткам за обліковою ставкою НБУ у розмірі 43 508,37 грн та судовий збір.
Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпра від 01 грудня 2025 року у задоволенні позову АТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовлено (а.с. 17-19). 
В апеляційній скарзі АТ КБ "ПриватБанк", посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову в повному обсязі (а.с. 23-26). 
ОСОБА_1 не скористався своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, але в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду скасувати з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог, враховуючи наступне.
Встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником прав та обов`язків якого є АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір №б/н від 24.07.2019 року, згідно умов якого відповідач отримав у користування кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Позичальник свої зобов`язання за договором виконав не належним чином, не повернувши кредитні кошти та відсотки за користування кредитом.
Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська по справі №202/12446/23 від 17.10.2023 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 24.07.2019 року станом на 22.05.2023 року в розмірі 155 603 (сто п`ятдесят п`ять тисяч шістсот три) грн 71 коп, яка складається з тіла кредиту, в задоволенні позову про стягнення відсотків за користування кредитом було відмовлено з підстав того, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили розмір процентів за користування кредитом.
Ухвалюючи рішення у справі №202/12446/23 від 17.10.2023 року, суд виходив з того, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
Згідно з випискою з особового рахунку, наданою АТ КБ «ПриватБанк», заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №б/н від 24.07.2019 року не погашена.
Відповідно до розрахунку зробленого АТ КБ «ПриватБанк», відсотки за обліковою ставкою НБУ нараховані щомісяця, на поточну суму заборгованості по кредиту, що існувала станом на останній день кожного місяця за період з 31.12.2020 року по 31.05.2023 року складає 43 508,37 грн.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За змістом ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі №464/3790/16-ц, під час вирішення питання про можливість нарахування та стягнення процентів від суми позики у розмірі, визначеному на рівні облікової ставки НБУ, згідно із частиною першою статті 1048 ЦК України, необхідно мати на увазі, що такі проценти нараховуються у разі: 1) якщо у договорі позики не зазначені проценти або не вказано, що він безпроцентний; 2) предметом договору позики є грошові кошти у національній валюті України - гривні; 3) період нарахування процентів від суми позики - є період дії договору позики в межах строку, протягом якого позичальник може правомірно не сплачувати кредитору борг (що відбувається у разі повернення боргу періодичними платежами), оскільки на період після закінчення цього строку позика не надавалась.
Відмовляючи у задоволенні позову АТ КБ "ПриватБанк" суд першої інстанції виходив з того, що питання щодо стягнення заборгованості по нарахованим відсоткам за вказаний період вже було вирішено рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська по справі №202/12446/23 від 17.10.2023 року.
Разом з тим, колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, оскільки судом при ухваленні рішення від 17.10.2023 року по справі №202/12446/23 вирішувалось питання щодо стягнення договірних відсотків, а не відсотків за обліковою ставкою НБУ у відповідності до ст. 1048 ЦПК України.
Враховуючи, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська по справі №202/12446/23 від 17.10.2023 року за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було встановлено, що процентної ставки за користування кредитними коштами, неустойки за порушення договірних зобов`язань, підписана відповідачем анкета-заява не містить, у зв`язку з чим у стягненні процентів за користування кредитом позивачу було відмовлено, тому колегія суддів виходить з того, що проценти за користування кредитними коштами підлягають стягненню на підставі ч. 1 ст. 1048 ЦК України, якою визначено, що якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, у повному обсязі фактичні обставини не встановив, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи (пункти 1, 3 частини першої статті 376 ЦПК України). 
Крім того, пропорційно розміру задоволених вимог позову і апеляційної скарги підлягає розподіл судового збору сплаченого за подання позову та подання апеляційної скарги.
Відповідно до частин 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
При подачі позовної заяви АТ «Акцент-Банк» сплатило судовий збір у сумі 2 422,40 грн (а.с. 2), а також сплатило судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 3 633,60 грн (а.с. 28).
Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про задоволення позову та апеляційної скарги, сплачений позивачем судовий збір за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції підлягає стягненню на його користь з відповідача у сумі 6 056,00 грн.
Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376, 382-383 ЦПК України, колегія суддів, –

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" — задовольнити.
Рішення Індустріального районного суду м.Дніпра від 01 грудня 2025 року — скасувати з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" відсотки за обліковою ставкою НБУ за період з 31.12.2020 року по 31.05.2023 року в розмірі 43 508 (сорок три тисячі п`ятсот вісім) грн 37 коп.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" судові витрати по справі, а саме: судовий збір за подання позову та за подання апеляційної скарги у загальній сумі сумі 6 056 (шість тисяч п`ятдесят шість) грн 00 коп. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені «10» березня 2026 року.
Повний текст постанови складено «19» березня 2026 року.

Головуючий:         В.С. Городнича

Судді:           М.О. Макаров

М.М. Пищида