ЄУН 387/1803/25
Номер провадження по справі 2/387/213/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2026 року селище Добровеличківка
Добровеличківський районний суд Кіровоградської області, в складі :
головуючого судді Майстер І.П.
за участю секретаря судового засідання Полюхович Т.А.
розглянувши у спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Добровеличківського районного суду Кіровоградської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
УСТАНОВИВ:
І. Описова частина
Стислий виклад позиції позивача та відповідача
До Добровеличківського районного суду Кіровоградської області 19.11.2025 надійшла позовна заява, в якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 26 060,00 грн, за кредитним договором №353334 від 20.07.2022.
Свій позов Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів"» обґрунтовує тим, що 20.07.2022 між ТОВ "Селфі Кредит" та відповідачем укладено договір про надання спожитого кредиту №353334. 29.02.2024 між ТОВ "Селфі Кредит" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу № 29022024, відповідно до якого до позивача перейшло право грошової вимоги за вказаним кредитним договором. Однак відповідач не виконує взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредиту та сплаті відсотків, тому має заборгованість перед позивачем на загальну суму 26 060,00 грн, яку в добровільному порядку сплатити не бажає, що спонукало позивача звернутися до суду з відповідним позовом.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В позовні заяві зазначено, що просять справу слухати за їх відсутності позовні вимоги підтримують.
Відповідач в судове засідання не з`явився. При цьому суд зважає, що про дату, час і місце судового засідання останній неодноразово повідомлявся у встановленому законом порядку, а саме шляхом направлення ухвали суду за місцем реєстрації, якою відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Проте, поштове відправлення повернуто до суду без вручення з відміткою працівника поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою». Ухвала про відкриття провадження у відповідності до ч.8 ст.128, ч.1 ст.131 ЦПК України, вважається доставленою. Крім того судом опубліковано оголошення про виклик відповідача на офіційному веб-сайті «Судова влада України».
Судом здійснювалися виклики відповідачки відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, а також шляхом направлення на зареєстровану адресу місця проживання відповідача судової повістки з матеріалами справи. 
Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місце знаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.
Добровеличківський районний суд Кіровоградської області, ухвалою від 24.11.2025 відкрив провадження у справі, вирішив розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 23.03.2026 постановлено про заочний розгляд справи та винесення заочного рішення суду.
З врахуванням вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
ІІ. Мотивувальна частина
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи від 21.09.2021 встановлено, що ТОВ "Селфі Кредит" зареєстровано як фінансову установу 30.04.2021 (а.с.30).
Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи від 28.02.2012 встановлено, що ТОВ "ФК ЄАПБ" зареєстровано як фінансову установу 28.02.2012 (а.с.28).
Судом встановлено, що 20 липня 2022 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №353334, за яким відповідачка отримала фінансовий кредит в розмірі 10 000,00 грн строком кредиту 8 днів (а.с. 6-15).
Відповідно до 1.5.1. договору стандартна процентна ставка становить 1,90% в день.
Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором В211, що відповідає ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».
29 лютого 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 29022024, у відповідності до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Селфі Кредит» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с. 21-23).
Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 29022024 від 29 лютого 2024 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідачки за договором № 353334 у розмірі 26060,00 грн, з них: 10 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 16 060,00 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с.21).
Згідно з розрахунком заборгованості, наданого позивачем, заборгованість відповідачки за кредитним договором № 353334 від 20.07.2022 станом на 29.02.2024 складає 26060,00 грн, з них: 10 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 16 060,00 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 20).
Матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що відповідачка повернула кредит та нараховані відсотки у строк, передбачений договором.
Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
При цьому, частиною 1 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Частиною 2 статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.
Відповідно до частини 6 статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» споживач зобов`язаний надати кредитодавцю підтвердження про ознайомлення з інформацією, надання якої передбачено частинами другою та третьою цієї статті, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством).
Частиною 1 статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
З наведених норм вбачається, що укладення договору про споживчий кредит у електронній формі не суперечить вимогам законодавства, за умови дотримання особливостей його укладення в такій формі.
При цьому, згідно з пунктом 5 частини 1 статті 1 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Пунктом 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Пунктом 12 частини 1 статті 1 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Частинами 1 та 2 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; порядок внесення змін до помилково відправленого прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документа; спосіб зберігання та пред`явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них; умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів; можливість вибору мови, що використовується під час укладення та виконання договору; інші відомості.
З наведеного можливо дійти до висновку, що дійсно 20.07.2022 між відповідачем та ТОВ "Селфі Кредит" з дотриманням наведених норм законодавства було укладено договори про споживчий кредит та відповідачка була ознайомлена з усіма істотними умовами та прийняла їх.
Вказане узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду викладеними, як приклад у постанові від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18.
Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно з ч. 1 ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.
Згідно зі ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Подані позивачем документи підтверджують укладення відповідачкою договору позики та отримання кредиту. Розрахунки підтверджують існування заборгованості, викладеної в позовних вимогах. Копія договору відступлення права вимоги підтверджує перехід всіх прав грошової вимоги, які належали ТОВ "Селфі Кредит" за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту та договором позики, до позивача у справі.
Разом із тим, згідно з кредитним договором № 353334 від 20.07.2022, визначено строк кредиту 8 днів та з автопролонгацією небільше ніж 90 днів, а також стандартну процентну ставку 1,90 % в день, орієнтовну загальну вартість кредиту на дату укладення договору за стандартною ставкою - 11500,00 грн (а.с. 6-15).
Згідно з додатком № 1 до кредитного договору, проценти за користування кредитом складають 1520,00 грн., загальна вартість кредиту 11520,00 грн, реальна річна процентна ставка 63545,74 % (а.с. 15).
Відповідно до п.п. 3.1 п. 3 кредитного договору № 353334 від 20.07.2022, нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».
Згідно з п.п. 3.2 п. 3 договору, до періоду розрахунку процентів включається день надання та день фактичного повернення кредиту, але не включається дата повернення кредиту, вказана в Графіку платежів, крім випадку, якщо в межах строку надання кредиту, визначеного пункті 1.4 договору, відбулася пролонгація строку кредиту, відповідно до п. 4.2 договору, де проценти нараховуються і за дату повернення кредиту співпадають, нарахування процентів здійснюється за один день.
Відповідно до п.п 3.3 п. 3 договору, розмір процентної ставки, встановлений в п.п. 1.5.1 договору, залежить від умов її встановлення та є незмінним протягом усього строку дії договору та не може бути збільшений Товариством в односторонньому порядку. Споживач розуміє та надає згоду Товариству, що застосування зниженої процентної ставки відповідно до п.п. 1.5.2 договору залежить від того чи отримає споживач індивідуальну знижку від Товариства на стандартну процентну ставку, та у випадку такого отримання споживач погоджується, що застосування зниженої ставки є наперед обумовленим та не може вважатися односторонньою зміною договору, оскільки умови про застосування різних процентних ставок за цим договором чітко визначені домовленістю сторін, та не вимагають підписання сторонами будь-яких інших додаткових документів, крім цього договору.
Згідно з умовами п.п. 4.1-4.2 п. 4 цього договору строк кредиту може бути продовжено: за ініціативою споживача на кількість днів, зазначену в п. 1.4 договору, якщо сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному п. 4.2 (п.п. 4.2.1 4.2.4) договору; в порядку автопролонгації, на кількість днів та відповідно до умов визначених в п. 4.3 (п.п. 4.3.1 4.2.4) договору. Ініціювання споживачем продовження строку кредиту (пролонгація у порядку, визначеному п. 4.2 договору) або продовження строку кредиту (в порядку пролонгації/автопролонгації) може відбуватися зі зміною умов договору в бік погіршення споживача, якщо така зміна здійснюється після періоду користування споживачем кредитом за зниженою процентною ставкою, зокрема знижена процентна ставка у розмірі 0,95 % в день зміниться на стандартну процентну ставку у розмірі 1,90 % в день на період пролонгації/автопролонгації. В інших випадках пролонгації/автопролонгації, змін процентної ставки у бік погіршення для споживача не відбувається. Продовження строку кредиту може бути здійснено на кількість днів, зазначену в п. 1.4 договору, на підставі додаткової угоди, що укладається між сторонами відповідно до наступного порядку.
Відповідно до п.п. 4.3.1 п. 4.3 договору сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до п.п. 4.2.2-4.2.4 договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту.
Судом встановлено, що наданий позивачем розрахунок заборгованості містить детальну розбивку нарахування процентів по днях, відомості про стан заборгованості на кожну дату, та інші належні і допустимі докази, які підтверджують безперервність нарахування процентів у межах строку дії договору з урахуванням умов автопролонгації.
Таким чином, суд приходить до висновку, що нарахування процентів за користування кредитом здійснювалось відповідно до умов договору, зокрема з урахуванням положень про автопролонгацію.
Водночас суд враховує, що відповідно до умов договору максимальний строк автопролонгації обмежений 90 календарними днями, а тому нарахування процентів може здійснюватися не більше ніж за цей період.
З урахуванням наведеного, загальний період користування кредитом становить первісний строк кредитування 8 днів та період автопролонгації — не більше 90 днів, у межах якого позивачем правомірно здійснено нарахування процентів.
Суд зазначає, що розмір заборгованості за кредитним договором у частині процентів за користування кредитом підлягає визначенню виходячи з умов договору щодо розміру процентної ставки та строку користування кредитними коштами, з урахуванням умов автопролонгації.
Отже, вимоги позивача в частині стягнення процентів підлягають задоволенню в межах строку кредитування з урахуванням автопролонгації, передбаченої договором, але не більше ніж за 90 календарних днів такого продовження.
Таким чином, розмір процентів за 90 календарних днів автопролонгації розраховується за формулою:
тіло кредиту ? денна процентна ставка ? кількість днів користування кредитом.
У даному випадку:
10 000 грн ? 0,019 ? 90 днів = 10 000 грн ? 1,71 = 17 100 гривень.
Отже, сума нарахованих процентів за 90 календарних днів автопролонгації становить 17 100 гривень.
Відповідно, загальна заборгованість за кредитним договором за вказаний період становить:
10 000 грн (тіло кредиту) + 17 100 грн (проценти) = 27 100 гривень.
Отже, вимоги позивача в частині стягнення процентів підлягають задоволенню в межах строку кредитування з урахуванням автопролонгації, передбаченої договором, але не більше ніж за 90 календарних днів такого продовження.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За висновками Великої Палати Верховного Суду, викладених в п. 91 постанови від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач порушив умови вказаного договору, не розрахувався за отримані в борги та не сплатив відсотки за користування ними, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором кредитної лінії №353334 від 20.07.2022 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, підлягають задоволенню.
Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, якщо позов задоволено судовий збір покладається на відповідача.
Отже з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати в сумі 3028,00 гривень .
На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 11, 207, 256, 258-259, 261, 267, 526, 549, 629, 634, 638, 1054, 1077, 1080, 1082 ЦК України, керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В :
Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованість за кредитним договором №353334 від 20.07.2022 в розмірі 26 060 ( двадцять шість тисяч шістдесят) гривень 00 копійок. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" судові витрати в сумі 3028 ( три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення ( виклику ) учасників справи.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
В порядку п.4. ч.5 ст.265 ЦПК України зазначаються такі реквізити сторін та інших учасників справи:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" ( 01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, 30, ЄДРПОУ 35625014, реквізити ІВАN № НОМЕР_1 у АТ «ТАСкомбанк»);
відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Суддя 
Добровеличківського районного суду
Кіровоградської області       Майстер І.П.