Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №439/2616/25
Провадження № 2/439/352/26

11 березня 2026 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області

в складі:
головуючого - судді Петейчук Б.М.
з участю секретаря
судового засідання Ковальчук Н.І.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, ухвалив таке рішення.

Позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд із позовною заявою до відповідача ОСОБА_3 , у якій просить суд стягувати із відповідача в свою користь аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 8000 гривень щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позовної заяви до суду і до закінчення навчання чи досягнення ОСОБА_4 двадцятитрьохрічного віку.

Стислий виклад позиції позивача.
Позивачка зазначає, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 . Під час шлюбу у них народилась дочка: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка на даний час є повнолітньою.
10 лютого 2011 року рішенням Бродівського районного суду Львівської області шлюб було розірвано.
Позивачка вказує, що спільна повнолітня дочка сторін навчається у на першому курсі денної форми навчання економічного факультету Львівського національного університету імені Івана Франка ІV рівня акредитації. Час закінчення навчання 30 червня 2029 року.
Позивачка мотивує, що через те що навчання проходить на денній формі, спільна повнолітня дочка сторін не може працювати та потребує матеріальної підтримки. У зв`язку із цим вона несе постійні витрати на навчання та проживання дитини. Крім того позивачка зазначає, що вона самостійно не в змозі утримувати спільну дочку, оскільки вона не працює, оскільки доглядає за сином, а саме: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Позивачка стверджує, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на період навчання спільної повнолітньої дитини, у зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.
26 грудня 2025 року – відкрито провадження у справі.
Відповідачу запропоновано протягом п`ятнадцяти днів, із момент отримання ухвали про відкриття провадження у справі, надіслати відзив на позовну заяву.
Представник відповідача адвокат Куть Н.В. у судовому засідання заперечила проти задоволення позову в повному обсязі. Оскільки, ОСОБА_3 є особою з інвалідністю 3 групи. Крім того у нього є ще двоє неповнолітніх дітей, а саме ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яким відповідно до рішення суду республіки Польща він сплачує аліменти на їх у тримання в розмірі 600 польських злотих на кожну дитину. Оскільки, у нього проблеми зі здоров`ям та заробітна платня недостатня, тому сплачувати аліменти в такому розмірі, які просить позивачка, він не має змоги. На думку позивача, достатнім розміром аліментів на дочку буде сума, еквівалентна 50% від прожиткового мінімуму працездатної особи.
Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі підтвердивши обставини позовної заяви. Крім того, зазначила що потреби в розгляді попередньо поданого нею клопотання про витребування доказів, немає потреби. Оскільки представник позивача зазначила, що оскільки ОСОБА_3 платить аліменти на двох інших дітей в розмірі 600 злотих на кожну дитину, тому їхня спільна дочка ОСОБА_4 заслуговує на таку ж суму аліментів. Також позивачка зазначила що складовою сумою аліментів, які вона просить стягувати з ОСОБА_3 є те, що витрати складаються з грошових коштів на харчування та оплату за навчання. Витрати на харчування складають близько 6000 гривень та витрати на місячну оплату навчання складають 5 000 щомісячно. Крмі того, вона як мати несе витрати на купівлю одягу для дочки та забезпечує її інші житттєві потреби. А тому вважає, що половину всіх витрат повинен нести батько повнолітньої ОСОБА_4 , а саме ОСОБА_3 . 

Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланнями на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Доказами у справі встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , перебували у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 10 лютого 2011 року розірвано (а.с.6).
Доказами у справі встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 06 грудня 2007 року (а.с. 7).
Відповідно до довідки №8-10/11-р-248 від 15 лютого 2026 року, ОСОБА_4 , зареєстрована за адресою реєстрації матері АДРЕСА_1 (а.с.13)
Згідно із довідкою № 50 від 02 вересня 2025 року виданої Львівським національним університетом імені Івана Франка, ОСОБА_4 , є студенткою І курсу економічного Львівського національного університету імені Івана Франка ІV рівня акредитації, денної форми навчання. Час закінчення 30 червня 2029 року (а.с.17).
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 24 грудня 2011 року ОСОБА_3 , є батьком ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Відповідно до свідоцтва про народження від 18 лютого 2015 року ОСОБА_3 , є батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 
Відповідно до рішення окружного суду м. Лодзь Республіка Польща, ОСОБА_3 , сплачує аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей  ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в розмірі 600 злотих щомісяця на кожну дитину.
За змістом частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. 
Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка, зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 Сімейного кодексу України). 
Статтею 199 Сімейного кодексу України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. 
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. 
За правилами імперативного припису статті 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. 
Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України у редакції, чинній на час вирішення справи, при визначенні розміру аліментів суд враховує:
-стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
-стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
-наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
-наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
-доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
-інші обставини, що мають істотне значення. 
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж п`ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну повнолітню дитину становить розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. 
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. 
Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 
-1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 
-2) продовження ними навчання; 
-3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 
-4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. 
При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. 
При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. 
Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Всебічно та повно встановивши обставини справи на основі допустимих та належних доказів, суд враховує матеріально-побутове становище ОСОБА_1 , бере до уваги, що позивачка у зв`язку із навчанням повнолітньої дитини, постійно несе витрати, зважає на неможливість працевлаштування ОСОБА_4 у зв`язку з навчанням. Крім того суд звертає увагу, що на утриманні позивачки знаходиться малолітній син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . З огляду на зазначене суд приходить до переконання, що повнолітня ОСОБА_4 потребує матеріальної допомоги.
Однак в судовому засіданні позивачкою не доведено, що сума у розмірі 8000 гривень, яку просить позивачка стягувати із відповідача не утримання повнолітньої дочки, є обґрунтованою сумою, яка здатна забезпечити потреби повнолітньої дитини сторін, яка продовжує навчання. 
В свою чергу представник відповідача не надала суду належних доказів, того що відповідач ОСОБА_3 не може надавати матеріальну допомогу свої повнолітній дочці ОСОБА_4 за станом здоров`я чи з інших підстав.
Також, при вирішення питання щодо визначення розміру аліментів на утримання повнолітньої ОСОБА_4 та їх стягнення, судом враховано, що відповідач ОСОБА_3 , є особою з інвалідністю ІІІ групи, крім того сплачує аліменти на утримання, ще двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Тому, суд вважає, що відповідач:  ОСОБА_3 може надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, яка продовжує навчання. Обмежень щодо зайняття трудовою діяльністю не має, фізичний стан здоров`я відповідача дозволяє йому здійснювати трудову діяльність, оскільки інше не доведено в судовому засіданні.
За таких обставин, врахувавши матеріальне становище сторін, беручи до уваги всебічно та повно встановлені обставини справи, зважаючи на фізичний стан здоров`я відповідача, суд вважає, що для забезпечення необхідних потреб повнолітньої дочки, доцільним буде стягнення аліментів зі відповідача на користь позивачки у твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 гривень, щомісячно.

Щодо розподілу судового збору.
Нормою частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Водночас відповідно до частини 6 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої чистини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».
За таких обставин, суд вважає, що з відповідача:  ОСОБА_3 необхідно стягнути понесені судові витрати за подання позовної заяви на користь держави в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок, що буде відповідати вимогам чинного цивільного процесуального законодавства України.

На підставі статей 199, 200 Сімейного Кодексу України керуючись статтями 10, 81, 89, 206, 258-259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, –

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягувати із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 5000 гривень, починаючи із 22 грудня 2025 року та до завершення ОСОБА_4 навчання, але не довше ніж до 30 червня 2029 року.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави суму судового збору, що становить 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , народження, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складено 13 березня 2026 року.

Суддя        Б.М. Петейчук