Справа № 159/1237/26
Провадження № 2-а/159/54/26

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
45008, м. Ковель, вул. Незалежності, 15, тел.: (03352) 5-90-66, 
e-mail:inbox@kv.vl.court.gov.ua, веб-адреса: http://court.gov.ua/sud0306/
______________________________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2026 року	м.Ковель	

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Смалюха Р.Я., розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) від імені якого діє адвокат Клімук Віктор Сергійович, до Управління патрульної поліції у Волинській області (43021, місто Луцьк, вулиця Залізнична, 15, ЄДРПОУ 38009371) про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач), від імені якого діє представник Клімук В.С. (далі – представник позивача), звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Волинській області (далі – відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №6702157 від 21.02.2026, якою останній притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн (далі – оскаржувана постанова).
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21 лютого 2026 року о 13 год. 42 хв. на автодорозі М07 Позивач, керуючи вантажним автомобілем VOLVO FH із причепом KRONE AZW 18 та здійснюючи перевезення негабаритного вантажу, був зупинений працівниками патрульної поліції. Відносно нього було винесено постанову серії ЕНА №6702157 за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 510 грн через нібито відсутність необхідної кількості противідкатних упорів. Позивач стверджує, що на причепі знаходилися 4 упори, наявність яких він продемонстрував поліцейським, проте вони безпідставно ігнорували цей факт та оформили документ про правопорушення. На думку позивача, дії відповідача є неправомірними, а постанова - незаконною, оскільки вона не ґрунтується на всебічному та об`єктивному дослідженні обставин.
На підставі наведеного, та керуючись положеннями статей 43, 55, 56 Конституції України; пунктом 17 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів (Постанова КМУ №30 від 18.01.2001); статей 7, 245, 247, 251, 252, 280, 287, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП); статей 5, 19, 20, 77, 245 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України, просить позов задовольнити та скасувати оскаржувану постанову, стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати.

У поданому до суду відзиві представник відповідача позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі. Заперечення мотивовані тим, що факт правопорушення зафіксовано за допомогою портативного відеореєстратора 475423, відеозапис з якого цілком спростовує доводи позивача. Згідно з відеозаписом, під час візуального огляду було виявлено наявність лише двох упорів на автомобілі-тягачі, тоді як упори для фіксації причепа були відсутні. Крім того, позивач проігнорував вимогу поліцейського надати можливість детально перевірити комплектацію транспортного засобу. Відповідач зазначає, що інспектор діяв згідно зі ст. 35 Закону «Про Національну поліцію», належним чином представився, роз`яснив водію його права (ст. 63 Конституції, ст. 268 КУпАП) та надав можливість надати пояснення. Постанова винесена в межах санкції ч. 1 ст. 132-1 КУпАП (штраф 510 грн), а дії поліції відповідають вимогам Постанови КМУ № 30 та ПДР України щодо перевезення великогабаритних вантажів
На підтвердження своєї позиції відповідач посилається на положення статей 3, 11, 23, 31, 32, 35, 40 Закону України «Про Національну поліцію»; пункти 1.3, 1.9, 2.4.а, 22.5 Правил дорожнього руху (ПДР); пункт 17 Постанови КМУ №30 від 18.01.2001; статті 132-1, 222, 251, 280 КУпАП; статті 4, 77, 162 КАС України.

03.03.2026 ухвалою суд відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін, подальший розгляд (формування і зберігання) справи вирішив здійснювати у змішаній (паперовій та електронній) формі.
17.03.2025 через канцелярію суду відповідач подав відзив на позовну заяву.
Позивач та відповідач повідомлялися про судовий розгляд у спосіб встановлений законом, зокрема відповідач отримав поштове відправлення з ухвалою про відкриття провадження у справі 18.03.2026 (поштове відправлення R067114110725), а його представник 05.03.2026 в Електронному кабінеті ЄСІТС.
У разі ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення (повне чи скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (п. 4, 5 ст. 250 КАС України).

Вивчивши матеріали справи суд встановив такі обставини.
21.02.2026 року прийнято постанову серії ЕНА №6702157, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 132-1КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень. У постанові зазначено, що 21.02.2026 о 13.42 год на дорозі Київ-Ковель-Ягодин, 382 км. 400 м , позивач керував вантажним транспортним засобом Volvо днз НОМЕР_1 з причепом днз НОМЕР_2 , здійснював перевезення великогабаритного вантажу, а саме техніки, згідно з дозволом, при цьому транспортний засіб не був укомплектований не менше як двома противідкотними упорами для додаткової фіксації коліс автомобіля-тягача та кожного з причепів, чим порушив пункт 17 постанови Кабміну №30 від 18.01.2001 року та пункт 2.2 ПДР. Зазначено, що до постанови додаються відео з бодікамер 475423, відео з камери зовнішнього спостереження. У постанові міститься підпис позивача про роз`яснення положень статті 63 та 289 КУпАП, та отримання її копії.
На відеозаписі з камер зовнішнього спостереження видно як автомобіль тягач з причіпом на якому знаходиться сільськогосподарська техніка проїжджає перехрестя і його зупиняє поліцейський. 
З бодікамери 475417 поліцейського обставини початку спілкування з водієм відразу після зупинки не зафіксовані. На відеозаписі зафіксовано, як поліцейський повідомляє водію, що на його транспортному засобі розміщені лише дві противідкотні опори, що є порушенням п. 17 Постанови Кабміну №30 від 18.01.2001. Водій не погоджуватися з озвученою інформацією поліцейського, тому поліцейський просить надати йому для огляду ще дві опори для напівпричепу, на якому перебуває вантаж. Водій на прохання поліцейського не реагує, для огляду їх поліцейському не надає. Після чого поліцейський здійснює обхід транспортного засобу, здійснюючи його відеозйомку. На відеозаписах зафіксовано наявність двох противідкотних опор, які перебувають на самому тягачі. З відеозаписів огляду причепа, на якому перебуває сільськогосподарська техніка, не вбачається наявність на ньому противідкотних опор. Після проведеного огляду поліцейський повертається до водія та повідомляє йому, що під час зовнішнього огляду його транспортного засобу з причепом виявлено лише дві опори. Водій повідомляє, що інші дві опори знаходяться у нього в автомобілі, на що поліцейський просить їх показати. Водій не надає можливості поліцейському пересвідчитись у тому, що ще дві противідкотні опори перебувають у нього в автомобілі. 
Після чого поліцейський повідомляє водію про початок розгляду справи про адміністративне правопорушення, роз`ясняє водію його права передбачені ст. 63 Конституції України та 268 КУпАП, повторно роз`яснює водієві його обов`язок мати чотири противідкотні опори та дати поліцейському можливість пересвідчитись у їх наявності, на що водій не реагує. Поліцейський проводить розгляд справи про адміністративне правопорушення і виносить постанову про накладення адміністративного стягнення на позивача за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 132-1 КУпАП в розмірі 510 гривень.
Згідно із посвідчення водія позивача від 26.05.2016 підтверджується, що останній має право керувати транспортними засобами категорії С1, С, СЕ. 
Копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіля марки Volvo днз НОМЕР_1 підтверджується, що останній має масу без навантаження 10 900 кілограм.

Розглянувши та оцінивши подані учасниками справи обґрунтування та заперечення позовних вимог, пояснення та докази, суд дійшов висновку, що спір у справі виник з приводу рішення суб`єкта владних повноважень щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, а саме порушення правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

У ч. 2 ст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 132-1 КУпАП порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 3 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно- правовими актами. Порядок дорожнього руху на території України відповідно ДО Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (ЗІ змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
За змістом статті 31 цього Закону поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.
Завданнями і функціями управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції є: реалізація державної політики у сфері забезпечення публічної безпеки і громадського порядку, безпеки дорожнього руху, виявлення та припинення фактів порушення безпеки дорожнього руху, контроль за додержанням законів, інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
На підставі ст. 32 Закону «Про Національну поліцію»- поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у випадках, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.
Згідно зі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху.
Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення:
фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби З виявлення та/або фіксації правопорушень;
технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз;
безпілотні повітряні судна та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню;
спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння;
спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.
Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.
Також, слід врахувати, що відповідно до ч. 2 ст. 222 КУпАП, від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Також, відповідно до п. З, 6, 10, 11 розділу III, Положення про Департамент патрульної поліції затверджене наказом Національної поліції від 06.11.2015 р. № 73 у редакції Наказу Національної поліції України 14.08.2017 р. № 857, передбачено, що відповідно до покладених завдань Департамент патрульної поліції: «вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень, припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; у випадках, передбачених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за додержанням законів з питань безпеки дорожнього руху та правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі».
Отже, суд дійшов висновку, що розгляд справи про адміністративне правопорушення за результатами якого було винесено оскаржувану постанову здійснений уповноваженою на те законодавством особою та базується на засобах доказування передбачених чинним законодавством.

Досліджуючи відеозаписи долучені до матеріалів справи суд встановив, що причиною зупинки автомобіля, яким керував позивач було те, що позивачем перевозилась великогабаритна сільськогосподарська спецтехніка. З відеозаписів видно, що спецтехніка, яка перебувала на причепі, однією своє частиною також перебувала і на дорожньому покритті.
У п. 22.5 ПДР України визначені параметри транспортних засобів та їх составів, за умови перевищення яких їх рух потребує спеціального дозволу, та здійснюється відповідно до Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами затверджених постановою КМУ від 18.01.2001 № 30.
Під час спілкування з водієм поліцейський назвав своє прізвище, звання та посаду, повідомив суть порушення (відсутність ще двох противідкотних упорів), запропонував надати для огляду ці упори, повідомив якою нормою передбачена адміністративна відповідальність за таке порушення, роз`яснив права та обов`язки передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.
Отже, суд дійшов висновку, що зупинка автомобіля позивача та розгляду справи про адміністративне правопорушення відбувалися з дотриманням вимог чинного законодавства, порушення прав позивача передбачених ст. 268 КУпАП, суд не встановив.

Відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Ні позивач, ні відповідач не оспорюють тих обставин, що транспортний засіб, яким керував позивач перевищував параметри зазначені у п. 22.5 ПДР, а тому його рух мав здійснюватись відповідно до Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами затверджених постановою КМУ від 18.01.2001 № 30 (далі - Правила), а тому суд вважає такі обставини встановленими.
У п. 17 Правил зазначено, що 17 великогабаритні та великовагові транспортні засоби повинні бути укомплектовані  не менш як двома противідкотними упорами для додаткової фіксації коліс автомобіля-тягача та кожного з причепів у разі вимушеної зупинки.
У матеріалах справи відсутні докази того, що позивач 21.02.2026 під час спілкування з працівниками поліції демонстрував їм наявність у нього 4ох противідкотних упорів. 
На відеозаписах зафіксовано, що поліцейський неодноразово просив позивача надати йому можливість пересвідчитись, що такі упори є у необхідній кількості, оскільки візуально на транспортному засобі позивача виявлено лише 2 упора.
Позивач не надав суду жодних доказів того, що транспортний засіб, яким він рухався був обладнаний 4 противідкотнми упорами.
Верховний Суд України у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, розглядаючи справу №524/5741/16-а зауважив, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова містить усі елементи, які повинні бути відповідно до вимог ст. 280, 283 КУпАП, поліцейський приймаючи оскаржувану постанову здійснив усіх заходів для встановлення обставин дотримання позивачем п. 17 Положення, з наявних у справі матеріалів видно наявність на транспортному засобі позивача лише 2 противідкотних упорів, відтак, суд дійшов висновку, що у діянні позивача міститься склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 246 КАС України відмовляючи у позові у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зазначає мотиви, з яких він дійшов висновку, що оскаржуване рішення, дія чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень визнано судом таким, що вчинено відповідно до вимог частини другої статті 2 цього Кодексу.
Виходячи з мотивів наведених вище, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова прийнята без порушень ст. 19 Конституції України та на підставі Правил дорожнього руху, з дотримання процедури і порядку встановленого КУпАП щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, уповноваженою на те законом особою.
Оскаржувана постанова є обґрунтованою - у ній міститься конкретна суть порушення (дата, час, місце вчинення порушення, ідентифіковані транспортний засіб та причіп, яким керував позивач), якою нормою передбачений обов`язок укомплектовувати транспортний засіб противідкотними упорами, а також якою нормою передбачена адміністративна відповідальність за таке порушення. Постанова прийнята безсторонньо, добросовісно та розсудливо – на позивача накладений штраф у розмірі безальтернативної санкції передбаченої цією нормою, що також свідчить про дотримання принципу пропорційності.
Аналізуючи долучені до матеріалів справи відеозаписи суд дійшов висновку, що процедура розгляду справи про адміністративне правопорушення відбувалася з дотриманням вимог чинного законодавства та принципу рівності перед законом. Зокрема, позивачу було роз`яснено права та обов`язки передбачені ст.63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.
Оскаржувана постанова прийнята протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 6 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Підсумовуючи наведене, вивчивши матеріали справи, повно, всебічно, об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази безпосередньо досліджені в судовому засіданні, з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а у сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку, застосувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, виходячи з мотивів наведених вище, керуючись внутрішнім переконанням суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП є такою, що прийнята у межах повноважень та на підставі закону, тому її слід залишити без змін, а у задоволенні позовних вимог належить відмовити повністю.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відтак, суд зазначає, що інші доводи учасників провадження не спростовують зазначених вище висновків суду.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 665,60 грн, залишається за позивачем.

Керуючись статтями 242-246, 250, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:
Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції про скасування та визнання протиправної постанови ЕНА № 6702157 від 21.02.2026 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП.

Сплачений судовий збір в розмірі 665,60 грн залишити за ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або проголошення рішення судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції. 

Повне найменування сторін та інших учасників процесу:
Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 );
Відповідач - Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції (43021, Волинська область, м. Луцьк, вул. Залізнична, 15; ЄДРПОУ 40108646;);
Повне судове рішення складене 24.03.2026.

Головуючий: 	Р. Я. Смалюх