Справа № 569/4577/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2026 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в особі судді О. Левчука, розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту муніципальної варти Рівненської міської ради про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Департаменту муніципальної варти Рівненської міської ради, в якому просить скасувати постанову серії RVN № 2531451 від 29.10.2025 про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення п. 10 "д" ПДР України та частини 3 статті 122 КУпАП, які він не скоював.
В обґрунтування позову посилається на те, що інспектором Департаменту муніципальної варти Рівненської міської ради винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки. Постанова є незаконною, необґрунтованою та такою, що винесена з порушенням його прав. Вказує, що 29.10.2025 о 13 год. він вийшовши із під?їзду будинку в якому проживає і являється головою ОСББ №32А "Відродження" виявив на лобовому склі його автомобіля KIA CEED д.н. НОМЕР_1 , який стояв біля під?їзду, пакунок, розвернувши який виявив повідомлення щодо постанови Серія RVN N?2531451 від 29.10.2025 про притягнення до адміністративної за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів згідно із якою він має сплатити штраф у розміри 680, 00 грн. У даній постанові розмите формулювання порушення п.15.10 ПДР України, а саме «здійснив стоянку транспортного засобу у місці де зробить неможливим рух інших транспортних або створить перешкоду руху пішоходам». У цій же постанові містяться фото його автомобіля, з яких видно що його транспортний засіб стоїть поза проїжджою частиною дороги, біля якого вільно рухались інші транспортні засоби, не заважав пішоходам, які вільно заходили і виходили із під`їзду. Враховуючи що при цьому він виконував обов?язки голови ОСББ по обслуговуванню даного будинку і прибудинкової території був здивований і шокований такою несправедливістю. Зважаючи на його вік, у нього підскочив артеріальний тиск від таких необґрунтованих звинувачень. Тому 30.10.2025 він письмово звернувся до директора Департаменту муніципальної варти із проханням скасувати дану постанову, але на превеликий жаль позитивної відповіді не отримав.
Ухвалою суду від 24.03.2026 вказаний адміністративний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами.
10.04.2026 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вказує, що вимоги позивача є безпідставними, винесена постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню.
Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, врахувавши обставини у справі, судом встановлено таке.
Постановою серії RVN № 2531451 від 29.10.2025 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 10 "д" ПДР України та частини 3 статті 122 КУпАП, як відповідальну особу, за якою зареєстровано транспортний засіб марки KIA CEED, номерний знак НОМЕР_1 , накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680, 00 грн.
Власника автомобіля було визначено відповідно до інформації з Національної Автоматизованої Інформаційної Системи Єдиного державного реєстру транспортних засобів (далі - ЄДР ТЗ).
За приписами статті 14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки несе відповідальна особа - фізична особа, за якою зареєстрований транспортний засіб. Відповідальні особи встановлюються згідно Національної автоматизованої інформаційної системи Єдиного державного реєстру транспортних засобів.
При цьому, статтею 279-3 КУпАП визначені випадки звільнення відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису).
Зокрема, відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили:
ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу;
особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.
Проте, у визначений цією статтею строк жодна із вказаних видів заяв до відповідача не надходила.
Як зазначено у вказаній постанові 29.10.2025 о 11:36:11 за адресою: вул. С.Крушельницької, 3а, м. Рівне, Рівненська область, позивач, який керував транспортним засобом марки KIA CEED, номерний знак НОМЕР_1 , порушив правила стоянки, а саме здійснив стоянку транспортного засобу у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду руху пішоходів, чим порушив п. 10 "д" ПДР України та частини 3 статті 122 КУпАП.
Згідно постанови ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680, 00 гривень.
Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Частиною 3 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність, серед іншого, за порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.
Аналіз положень статті 122 КУпАП свідчить про те, що законодавством про адміністративні правопорушення розмежовано відповідальність за порушення правил стоянки та за порушення правил стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.
Положеннями пункту З частини третьої статті 265-4 КУпАП встановлено, що для цілей КУпАП розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб своїм розташуванням робить неможливим рух інших транспортних засобів або створює перешкоду для руху пішоходів, у тому числі осіб з інвалідністю на спеціальних засобах пересування та пішоходів із дитячими Таким чином створення перешкоди для руху пішоходів, у тому числі осіб з інвалідністю на спеціальних засобах пересування та пішоходів із дитячими колясками, за змістом пункту 3 частини третьої статті 265-4 КУПАП є створенням загрози безпеці руху, відповідальність за яке передбачена частиною третьою статті 122 КУпАП.
Зазначені положення кореспондуються з положеннями підпункту «д» пункту 15.10 Правил дорожного руху, якими, зокрема, встановлено заборону стоянки транспортного засобу із створенням перешкоди для руху пішоходів.
Аналіз диспозиції підпункту «д» пункту 15.10 ПДР свідчить про те, що визначальною умовою для кваліфікації дій як таких, що порушують вимоги вказаного пункту, є факт стоянки транспортного засобу у місцях, де транспортний засіб, що стоїть створює перешкоди для руху пішоходів.
Відповідно до пункту 1.3 Правил дорожнього руху, в редакції чинній на час винесення оскаржуваної постанови, учасники дорожнього руху зобов?язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов?язкова до застосування судами як джерело права.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі «O'Halloranand Francis v. The United Kingdom» будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов?язки.
Положеннями ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Як стверджується наявними у матеріалах справи копіями фотознімків, транспортний засіб позивача здійснив стоянку у місці, де транспортний засіб, що стоїть, робить неможливим рух інших транспортних засобів або створює перешкоду для руху пішоходів, оскільки, своїм розташуванням зазначений транспортний засіб створює перешкоду для руху пішоходів, у тому числі, осіб з інвалідністю на спеціальних засобах пересування та пішоходів, які проходять із дитячими колясками.
Слід вказати, що паркування транспортного засобу безпосередньо перед входом у під?їзд багатоквартирного будинку за своєю суттю є створенням перешкоди, а саме обмежує вільний доступ мешканців (зокрема маломобільних груп населення, осіб з колясками) до входу/виходу. Таке розміщення транспортного засобу унеможливлює під?їзд автомобілів екстреної допомоги (швидкої допомоги, ДСНС) до входу, що створює загрозу безпеці громадян.
Твердження позивача про відсутність перешкод спростовуються доданими фотоматеріалами, на яких чітко зафіксовано мінімальну відстань між авто та сходинками до під?їзду та пандусу, що виключає можливість безперешкодного руху пішоходів, зкрема, осіб з інвалідністю на спеціальних засобах пересування та пішоходів, які проходять із дитячими візочками та унеможливлює під?їзд автомобілів екстреної допомоги.
На цих фотознімках зображено автомобіль KIA CEED д.н.з НОМЕР_2 , який порушив вимоги п. 15.10 «д» ПДР України. Вказані фотознімки містять дату, час, а також географічні координати, які відповідають місцю вчинення адміністративного правопорушення, що вказане в постанові. 
Вказані фотознімки містять дату і час, відтворюють місце розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об?єктів, містять географічні координати, а тому в повній мірі підтверджують місце зупинки транспортного засобу.
Відповідно до п.2.3 Розділу 2 ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов?язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою та відповідно реагувати на її зміну.
Обрання місця для стоянки — це активна дія водія. Позивач мав можливість обрати інше місце, де його транспортний засіб не заважав би руху.
Таким чином, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, які оформлені у встановленому законом порядку.
Отже, твердження позивача що постанова не містить належних та допустимих доказів порушення правил дорожнього руху є таким, що не відповідають матеріалам справи та є необґрунтованими.
Враховуючи зазначене вище, суд вважає, що відповідач діяв відповідно до вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративне стягнення відповідачем призначено відповідно до норм цього Кодексу, в межах санкції ч. 3 ст.122 КУпАП, та в межах наданих йому повноважень під час виконання службових обов`язків, з підстав чого не підлягають задоволенню вимоги позивача про скасування оскаржуваної постанови.
Крім того, інші доводи позивача, викладені у позові не спростовують висновків суду про необґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.
Враховуючи викладене вище та аналізуючи здобуті у справі докази, суд доходить висновку щодо безпідставності позовних вимог, а тому відмовляє в задоволенні позову.
Керуючись ст. 2, 6, 72-77, 90, 241-243, 245, 246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту муніципальної варти Рівненської міської ради про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його складення до Восьмого апеляцiйного адміністративного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне найменування учасників справи:
позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 );
відповідач: Департамент муніципальної варти Рівненської міської ради (вул.Степана Бандери, буд. 44, м. Рівне, 33014, ІК 44350009).
Повне судове рішення складене та підписане 24.04.2026.

Суддя О. Левчук