Справа №345/3781/25 
Провадження № 2/345/57/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

13.03.2026 м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої судді Кулаєць Б.О.,
секретарів судового засідання Заткальницької Н.І., Мельник І.Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Калуш цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Калуської міської ради, про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів на утримання дитини,
з участю позивачки     ОСОБА_1 ,
представника позивачки    адвоката Библів Ю.В.,
представника відповідача   адвоката Жовніра М.Й.,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позицій сторін:
адвокат Библів Ю.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Змінити (збільшити) розмір аліментів, які стягуються на підставі судового наказу від 01.07.2024 № 345/3613/24 та стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати покласти на відповідача.
Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 (далі - позивачка) перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 (далі - відповідач). У шлюбі народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11.11.2024 (справа №345/5764/24) шлюб між сторонами розірвано. Практично від самого народження сина відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов?язків, не піклується про здоров?я, фізичний, духовний і моральний розвиток сина, не цікавиться його навчанням, не здійснює підготовку дитини до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується зі сином, не надає йому доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини. Відповідач ухиляється від сплати аліментів на утримання сина, не цікавиться дитиною, матеріально не допомагає. Таким чином, всі питання щодо виховання, навчання та утримання сина, вирішуються позивачкою одноосібно, вона постійно піклується про його здоров?я, фізичний, духовний і моральний розвиток, а відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов?язками. Також вважає за необхідне зазначити, що позивачка неодноразово зверталася до Калуського відділу поліції з приводу вчинення відповідачем домашнього насильства. За вчинення насильства відповідачем відносно позивачки було складено терміновий заборонний припис (серія АА №406764). Також відповідач неодноразово притягався до відповідальності. Таким чином, з метою захисту прав та забезпечення найкращих інтересів сина, вимушена звернутися до суду з позовом про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв?язку з тим, що відповідач свідомо та умисно ухиляється від виконання своїх батьківських прав та обов?язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не бере жодної участі у вихованні, навчанні та утриманні сина. Відповідач участі в матеріальному забезпеченні сина приймає в неналежному розмірі. Син ОСОБА_5 часто хворіє, спостерігається у лікаря невролога з приводу синдрому рухових розладів, як прояв ураження ЦНС, дитина потребує спеціального ортопедичного взуття, дитині необхідно пройти курс масажу спини і кінцівок, що підтверджується записами лікаря невролога у медичній книжці дитини. Позивачка на даний час не працює, оскільки дитина хворіє і потребує постійного догляду, лікування та реабілітації, а також систематичного обстеження. Враховуючи, що відповідач є фізично здоровою, працездатною та матеріально забезпеченою людиною, тому має змогу та можливість сплачувати аліменти в значно більшому розмірі, а саме: у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно.
Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні позову просить відмовити, а судові витрати покласти на позивачку.
Свій відзив мотивує тим, що починаючи з 16 червня 2025 року по теперішній час відповідач ОСОБА_2 перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації, на особливий період. В зв?язку зі зазначеною обставиною йому не було відомо про розгляд питання про позбавлення його батьківських прав органом опіки та піклування, та він не міг фізично прибути на засідання органу опіки та піклування, ССД Калуської міської ради. Щойно відповідачу з мобільного додатку «Дія» стало відомо про наявність відкритого судом зазначеного провадження, ним було подано до органу опіки та піклування заяву про встановлення порядку забезпечення його участі у вихованні дитини шляхом встановлення порядку та способу спілкування зі сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Таким чином, відповідач категорично та однозначно заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно сина. Відповідач бажає спілкуватися зі сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та брати участь у його вихованні. Він свідомо не самоусунувся від виконання своїх обов?язків по вихованню дитини, яка залишилася проживати з матір?ю, оскільки позивачка не надавала йому дозволу на це та чинила перешкоди, зокрема, таємно змінила місце проживання з адреси відомої відповідачу, як АДРЕСА_1 , на адресу АДРЕСА_2 , про яку відповідачу стало відомо тільки в зв?язку з розглядом зазначеної справи в суді. Та обставина, що вихованням і розвитком дитини на даний час займається мати, не свідчить безумовно про те, що відповідач, як батько дитини, не бажає приймати участь у її утриманні і вихованні, тобто свідомо умисно нехтує батьківськими обов?язками. У відповідача на сьогоднішній день склались складні життєві обставини, які він старається, наскільки це можливо, вирішувати. Окрім того, відповідач добровільно проходиться службу в ЗСУ по мобілізації та на даний час перебуває в районі Донецької області, де захищає державу від російського широкомасштабного вторгнення. Крім того, вважає вимогу позивачки про зміну (збільшення) розміру стягнення аліментів з відповідача ОСОБА_2 безпідставною, оскільки Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області вже видано наказ про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячною. Крім того, відповідач стверджує, що його мати та рідна сестра безпідставно звинувачували його в загибелі старшого брата на війні, внаслідок чого в нього з ними часто виникали конфліктні ситуації та він поводив себе нетактовно. Враховуючи вищезазначене, вважає, що оскільки позивачкою не надано належних, переконливих і достатніх доказів на позбавлення відповідача батьківських прав стосовно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також про збільшення розміру стягнення аліментів на його утримання, а тому просить суд відмовити в задоволені позовних вимог повністю.
Представник позивачки подала до суду відповідь на відзив, у якій зазначила, що жодних доказів реальної участі у вихованні дитини (спільне проведення часу, відвідування дитячих закладів, лікувальних закладів, придбання речей чи забезпечення потреб дитини) відповідачем не надано. Натомість, відповідач стверджує, що позивачка неналежно виконувала свої батьківські обов?язки з приводу чого відповідач неодноразово звертався в поліцію. Інформація зазначена у відповіді поліції ніякого відношення до позивачки не має, тому просить суд не брати її до уваги. Тим паче, зі змісту листа зрозумілим є те, що інформація по даних зверненнях не знайшла свого підтвердження стосовно особи, зазначеної в цій відповіді. Також дана інформація не знайшла свого підтвердження і у довідці про результати розгляду звернення ОСОБА_2 від 21.03.2025. У довідці від 03.06.2025 зазначено, що в ході здійсненої перевірки під час розгляду матеріалів в телефонній розмові позивачка повідомила, що колишній чоловік ОСОБА_6 неодноразово робив неправдиві повідомлення на лінію 102 відносно неї, та телефонував до неї в стані алкогольного сп?яніння, здійснюючи на неї психологічний тиск. Така поведінка відповідача свідчить про його умисні дії по відношенню до позивачки з метою чинення на неї психологічного тиску та тримання її у постійній напрузі та стресі. Починаючи з 16 червня 2025 року і по даний час відповідач перебуває на військовій службі. Так, треба віддати належне відповідачу за те, що він на даний час боронить нашу землю, однак, це не звільняє його від відповідальності за невиконання ним батьківських обов?язків. До моменту розгляду справи про позбавлення батьківських прав у суді це питання не так сильно турбувало відповідача і його все влаштовувало, перешкод йому ніхто не чинив. Тільки після подання позивачкою позову батько виявив бажання бачитися та спілкуватися із сином, якому в жовтні виповниться тільки два роки, у режимі відеозв?язку, хоча до цього моменту мав можливість очно бачитися, спілкуватися з сином, та брати участь у його вихованні, лише було би бажання. Тому факт звернення до органу опіки та піклування зі заявою про встановлення способів участі у вихованні та спілкуванні зі сином не може свідчити про наявність батьківської турботи. Відповідач залишив сім?ю, коли сину було всього три місяці, батько не цікавився сином, не навідував його, коли позивачка разом з дитиною перебувала на лікуванні у лікарні, не забезпечив дитину необхідними ліками та харчуванням. Натомість, постійно погрожує позивачці, що викраде сина, неодноразово погрожував позивачці та її рідним фізичною розправою, приходив по місцю проживання в нетверезому стані та вчиняв скандали, вибивав двері у квартиру, викладав у соціальних мережах відео, в яких звинувачував позивачку у застосуванні до нього магії, усе це можна прочитати у скріншотах переписки, які додаються. Поведінка відповідача викликає занепокоєння та негативно впливає на дитину, шкодить дитині, і, як наслідок, створює загрозу її розвитку, здоров?ю і безпеці. Зростання дитини в такому неблагонадійному середовищі позбавляє її почуття безпеки та стабільності, які є базовими для її гармонійного розвитку. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.
Представник відповідача подав до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначив, що відповідач вважає заявлені позивачкою вимоги та аргументи несправедливими, в основному тенденційними, надуманими та спотвореними. Відповідач повністю усвідомив наслідки своєї, інколи неналежної, поведінки, яка була викликана внаслідок збігу складних життєвих обстави та постстресовими наслідками, викликаними його безпосередньою участю у військових діях, де ним були отримані бойові травми та контузії, а також провокативною поведінкою зі сторони позивача та її матері. Відповідач категорично та однозначно заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач просить врахувати суд, що розірвання сімейних зв?язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, що в зазначених обставинах, не буде виправданим.
Позивачка та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, обгрунтовуючи їх своїми доводами, викладеними у позовній заяві та відповіді на відзив. Просили позов задоволити.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, обгрунтовуючи свою позицію вищевикладеними аргументами відзиву та заперечень на відповідь на відзив.
Представник служби у справах дітей Калуської міської ради подала до суду заяву, в якій зазначила, що позов підтримує у повному обсязі, при винесенні рішення просимо врахувати законні права та інтереси малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та Висновок органу опіки та піклування, служби у справах дітей Калуської міської ради від 07.07.2025 №01-23/420. Розгляд справи просить проводити без участі представника служби у справах дітей.
Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:
ухвалою суду від 23.07.2025 відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження, встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов. 
15.09.2025 представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву (а.с. 82-114).
19.09.2025 представник позивачки подала до суду відповідь на відзив (а.с. 126-143).
Ухвалою суду від 24.09.2025 продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 (тридцять) днів.
30.09.2025 представник відповідача подав до суду заперечення на відповідь на відзив (а.с. 162-166).
Ухвалою суду від 30.09.2025 підготовче провадження по справі закрито та призначено право до судового розгляду. 
Ухвалою суду від 14.10.2025 заяву представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Жовніра Миколи Йосиповича про участь у судових засіданнях у режимі відеоконференції задоволено Судові засідання у цивільній справі постановлено провести в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за участі відповідача ОСОБА_2 .
15.10.2025 представник служби у справах дітей Калуської міської ради подала до суду заяву, в якій зазначила, що позов підтримує у повному обсязі. Розгляд справи просить проводити без участі представника служби у справах дітей (а.с. 202).
10.12.2025 представник відповідача подав до суду заяву про долучення доказів (а.с. 213-216).
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:
свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні зазначив, що являється рідним братом позивачки та пояснив наступне. Він постійно проживає зі сестрою, племінником і матір`ю. Відповідач проживав разом з ними близько одного місяця до народження племінника та один місяць після цього. Відповідач не цікавився дитиною, зокрема, коли сестра була лікарні, нічого не оплачував, за все платила мама. ОСОБА_2 погрожував викрасти дитину та не сплачує аліменти. Відповідач запальний, однак, з ним не конфліктував та по відношенню до нього насильства не вчиняв. В останнього було декілька конфліктів зі сестрою, під час яких він замахувався на неї, ображав її, хапав за руку. З метою припинення конфліктів інколи викликали поліцію, а в інших випадках відповідач брав речі та йшов з квартири. Фізичного насильства до сестри не застосовував. Також відповідач словесно ображав їхню матір. По відношенню до свого сина відповідач ніяких агресивних дій не вчиняв. Він не бачив, щоб ОСОБА_2 будь-яким чином піклувався по відношенню до свого сина. Відповідач постійно пиячив і сам пішов з місця їхнього спільного проживання. Після цього відповідач приходив і просив вибачення в сестри, казав, що хоче повернутися, однак надалі продовжував вживати алкоголь. Чув від сестри, що племіннику потрібно купити ліки, одяг, харчування, однак відповідач нічого не купляв. У присутності дитини відповідач проявляв агресію по відношенню до позивачки. Коли відповідач з ними не жив, то сестра просила виходити з нею та племінником гуляти, оскільки боялася за свою безпеку. Відповідач зловживав алкоголем. Зазвичай відповідач приходив п`яним вночі, коли дитина спала. Сестра дуже добре виконує свої батьківські обов`язки щодо дитини. Вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав, оскільки він не проводить зі сином час, не піклується про нього, тобто поводить себе не як батько. Сестра не давала підстав відповідачу для прояву ним конфліктної поведінки.
Сторони по справі являються батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 12.10.2023 (а.с. 10).
Заочним рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11.11.2024 у справі №345/5764/24 шлюб між сторонами розірвано (а.с. 11). 
Позивачка та її син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взяті на облік, як внутрішньо переміщені особи, та фактично проживають за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідками від 12.12.2024 №2617-5003555694 та № 2617-5003555695 (а.с. 14, 15).
Судовим наказом Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01.07.2024 у справі № 345/3613/24 наказано стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.06.2024 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 125).
Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах, виданого 06.06.2025 державним виконавцем Сколівського відділу ДВС у Стрийському районі Львівської області, заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів згідно зі судовим наказом № 345/3613/24, виданим 01.07.2024 Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області, про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття, станом на 01.06.2025 складає 29173,61 грн. (а.с. 18-21).
Згідно з актами обстеження матеріально-побутових умов сім?ї від 18.09.2024 та 01.07.2025 малолітній ОСОБА_8 проживає разом із матір?ю ОСОБА_1 в задовільних умовах. У матері та дитини є своя окрема кімната, є місце для сну та відпочинку, в наявності є продукти харчування, одяг та взуття відповідно до сезону та віку дитини. Під час проведення обстеження, зі слів матері дитини, з?ясовано, що її колишній чоловік постійно телефонує до неї з різних номерів, погрожує, ображає та звинувачує в тому, що вона забороняє бачитися зі сином (а.с. 22, 23).
Відповідно до запису лікаря-невролога від 25.04.2025 ОСОБА_3 встановлено діагноз - синдром рухових розладів, як прояв ураження ЦНС, та надано рекомендації у виді ортопедичного взуття, масажу спини і кінцівок та парафінових аплікацій (а.с. 24).
З висновку органу опіки та піклування, служби у справах дітей Калуської міської ради від 07.07.2025 № 01-23/420 встановлено, що з метою соціального захисту ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , орган опіки та піклування, служба у справах дітей вважає за доцільне позбавити батьківських прав  ОСОБА_2 відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1  (а.с. 25-26).
Відповідно до термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА №406764 від 18.01.2024 ОСОБА_2 строком на 10 діб з 18.01.2024 було заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою  ОСОБА_1 , у зв`язку з вчиненням психологічного насильства відносно останньої(а.с. 59).
Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13.02.2024 у справі № 345/610/24  ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та призначено стягнення у виді штрафу в розмірі 170,00 гривень. З фабули правопорушення встановлено, що  ОСОБА_2 18.01.2024 близько 13.30 год., перебуваючи в межах місця проживання, умисно вчинив дії психологічного характеру відносно своєї дружини у формі приниження та залякування фізичною розправою, що завдало шкоди психічному здоров`ю потерпілої (а.с. 27-28, 116).
Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 13.03.2025 у справі № 453/358/25 видано обмежувальний припис, яким вжито наступні заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 та покладено на нього наступні обов`язки: заборонено контактувати особисто чи через третіх осіб вести телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_9 , строком на 6 (шість) місяців; заборонено особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу ОСОБА_9 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею, строком на 6 (шість) місяців (а.с. 31-35).
Постановою Сколівського районного суду Львівської області від 14.03.2025 у справі № 453/358/25  ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч 1, 2 ст. 173-2 КУпАП, та призначено стягнення у виді штрафу в розмірі 680,00 гривень. З фабули правопорушень встановлено, що потерпілими у даній справі являються його матір та неповнолітня сестра (а.с. 36-41).
Постановою Сколівського районного суду Львівської області від 02.04.2024 у справі № 453/2128/23  ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, а провадження по справі закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченнями на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП (а.с. 42-43).
Вироком Сколівського районного суду Львівської області від 06.05.2025 у справі № 453/628/25 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ст. 390-1 КК України, та призначено йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік. Згідно з п.п. 1, 2, 3 ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України покладено на ОСОБА_2 відповідні обов`язки. Зі змісту вироку встановлено, що потерпілою у даному кримінальному проваджені являється його матір (а.с. 44-48).
Постановою Сколівського районного суду Львівської області від 13.05.2025 у справі № 453/636/25  ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, та призначено стягнення у виді штрафу в розмірі 1190,00 гривень. З фабули правопорушень встановлено, що потерпілими у даній справі являються його матір та неповнолітня сестра (а.с. 49-51).
Постановою Сколівського районного суду Львівської області від 15.05.2025 у справі № 453/645/25  ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-8 КУпАП, та призначено стягнення у виді штрафу в розмірі 1360,00 гривень. З фабули правопорушень встановлено, що потерпілими у даній справі являються його матір та неповнолітня сестра (а.с. 52-58).
Згідно з скриншотом зі застосунку «Дія» від 13.08.2025  ОСОБА_2 являється учасником бойових дій, у зв`язку з чим 01.06.2023 йому видано відповідне посвідчення (а.с. 91).
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_10 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 04.07.2023 (а.с .92).
ОСОБА_2 29.08.2023 звільнено з військової служби у запас у зв`язку зі сімейними обставинами, що стверджується витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 29.08.2023 № 243 (а.с. 93).
Водночас, ОСОБА_2 з 16.06.2025 перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації, на особливий період, у військовій частині НОМЕР_4 , що підтверджується довідкою форми 5 за №4600/1, яка видана 16.07.2025 начальником штабу-заступником командира військової частини НОМЕР_4 (а.с. 94).
Згідно зі заявою ОСОБА_2 до Служби у справах дітей Калуської міської ради від 20.08.2025, враховуючи його теперішнє перебування на службі у ЗСУ, він просить визначити графік спілкування зі сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , два дні на тиждень з урахування відвідування ним дошкільного закладу (а.с. 101-102).
Відповідно до листа начальника Служби у справах дітей Калуської міської ради від 04.09.2025 ОСОБА_2 повідомлено про те, що відповідно до рішення Комісії з питань захисту прав дитини від 03.09.2025 розгляд питання про участь батька ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_3 перенесено у зв`язку з розглядом справи № 345/3781/25 щодо позбавлення його батьківських прав та збільшення розміру стягнення аліментів відносно сина у Калуському міськрайонному суді Івано-Франківської області. Дане питання буде розглянуте повторно на комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Калуської міської ради після винесення рішення суду, що також підтверджується витягом з протоколу № 12 засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Калуської міської ради (а.с. 103, 104).
25.06.2025 ОСОБА_2 за адресами АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 було направлені повідомлення за № 16 від 25.06.2025 про необхідність з`явитися 02.07.2025 о 14:00 год. на засідання комісії з питань захисту прав дитини, у зв`язку з розглядом питання щодо позбавлення його батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується чеками поштових відправлень (а.с. 105, 106).
Згідно з листом заступника начальника Калуського РВП НУ НП в Івано-Франківській області від 08.09.2025 ОСОБА_11 повідомлено про те, що ОСОБА_2 напротязі 2024 року та першого півріччя 2025 року звертався на спецлінію «102» до Калуського РВП ГУ НП в Івано-франківській області з приводу неналежного виконання обов?язків ОСОБА_1 по догляду за дитиною ОСОБА_3 , а саме: 16.11.2024 звернення зареєстровано в ЄО № 10447 (оскільки за адресою вказаною в зверненні ніхто не проживає тривалий час, інформація не знайшла свого підтвердження); 19.01.2025 звернення зареєстровано в ЄО № 1073 (оскільки за адресою вказаною в зверненні ніхто не проживає тривалий час, інформація не знайшла свого підтвердження); 10.02.2025 звернення зареєстровано в ЄО № 2598; 13.04.2025 звернення зареєстровано в ЄО № 10441 (оскільки за адресою вказаною в зверненні ніхто не проживає тривалий час, інформація не знайшла свого підтвердження); 29.05.2025 звернення зареєстровано в ЄО № 15798 (а.с. 110).
Відповідно до довідки про результати розгляду звернення ОСОБА_2 від 04.03.2025 в ній зазначено, що 10.02.2025 в Калуський РВП від ОСОБА_2 надійшло звернення про те, що колишня дружина не доглядає за їхньою спільною дитиною в АДРЕСА_1 , а саме: залишає сина самого вдома та йде гуляти. Дане звернення зареєстровано в ІТС ІПНП Калуського РВП за № 2598. В ході проведеної перевірки під час розгляду матеріалів, перевірити факт неналежного виконання обов?язків по догляду за дитиною заявника колишньою дружиною заявника не представилось можливим, оскільки при неодноразових дзвінках за номером телефону, який надав заявник абонент знаходився поза межами досяжності. При відвідуванні вказаної заявником адреси щодо місця проживання його колишньої дружини дверей даної квартири ніхто не відчиняв. При встановленні фактів неналежного догляду за дитиною та коли вона відчинить двері квартири, її буде притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с. 111-112).
В довідці про результати розгляду звернення ОСОБА_3 від 03.06.2025 зазначено, що 29.05.2025 в Калуський РВП надійшли матеріали з відділення поліції № 3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області по факту телефонного звернення від ОСОБА_2 про те, що колишня дружина доглядає за їхньою спільною дитиною неналежно. Дане звернення зареєстроване в ІТС ІПНП Калуського РВП за № 15798 від 29.05.2025. В ході проведеної перевірки під час розгляду матеріалів, було здійснено виїзд за місцем проживання колишньої дружини заявника повідомили, що за даною адресою така жінка не проживає вже близько 5 місяців. При неодноразових дзвінках за номером телефону, який надав заявник абонент знаходився поза межами досяжності. Було встановлено новий номер. При спілкуванні з нею телефонною розмовою, вона повідомила, що колишній чоловік ОСОБА_6 неодноразово робив неправдиві повідомлення на лінію 102 відносно неї та телефонував до неї у стані алкогольного сп?яніння, здійснюючи на психологічний тиск. Тому, жінка не бажає, щоб він знав її адресу проживання та номер мобільного телефону. При здійсненні телефонного дзвінка до заявника для уточнення його адреси проживання та надання письмової інформації, він не відповідав на телефонні дзвінки. Пізніше, слухавку підняв друг заявника, який повідомив, що вживав алкоголь разом з ОСОБА_12 , який наразі перебуває в стані сильного алкогольного сп?яніння, біля нього не перебуває та відмовляється спілкуватись. Повідомлення заявника щодо неналежного виконання батьківських обов?язків його дружиною по догляду за дитиною не знайшло свого підтвердження (а.с. 113-114).
Згідно зі скриншотами листувань смс-повідомленнями особа, яка записана, як « ОСОБА_13 », « ОСОБА_14 », « ОСОБА_14 », а також, яка користується номером НОМЕР_5 , направлялася позиваці повідомленням зі змістом образливого характеру та погрозами (а.с. 132-138).
Відповідно до скриншоту зі соціальної мережі сторінки особи, яка підписана, як « ОСОБА_15 » на ній наявні відеозаписи, на яких зафіксовано обличчя позивачки з написами образливого характеру щодо останньої (а.с. 139).
ОСОБА_2 здійснював перекази грошових коштів ОСОБА_1 26.11.2024 у розмірах 0,10 грн., 0,30 грн. та 0,40 грн., що підтверджується відповідними платіжними інструкціями (а.с. 140-142).
Відповідно до листа начальника Сколівського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 11.09.22025 № 34426 у відділі державної виконавчої служби перебуває судовий наказ № 345/3613/24, виданий 01.07.2024 Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області. Заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.06.2025 складає 29173,61 грн. Додатково, повідомляє, що на виконанні у відділі перебували виконавчі документи, згідно з якими боржником є ОСОБА_2 , які закінчено на підставі п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 168-169), що також підтверджується відповідними постановами та розрахунком заборгованості (а.с. 170-194).
Згідно з первинною медичною карткою № 1154 ОСОБА_2 27.11.2025 прибув до медичного закладу та йому встановлено діагноз: МВТ (27.11.2025), множинні ВОСП обличчя, правого ока (а.с. 214-215), що підтверджується фотознімком відповідача (а.с. 216).
Таким чином, між сторонами виник спір з приводу позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітнього сина, а також у зв`язку зі зміною матеріального становища позивачки, збільшенням розміру витрат на дитину, виникла необхідність у зміні розміру аліментів, визначених за рішенням суду.
Оцінка суду:
дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Щодо позбавлення батьківських прав.
У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним ("Мамчур проти України", № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).
Згідно з частин першої, другої, шостої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.
Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини (пункти 1-6 частини першої статті 164 СК України).
Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц (провадження № 61-12305св18) зроблено висновок по застосуванню пункту 2 частини першої статті 164 СК України і вказано, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. 
Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька/матері, так і для дитини.
Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники повинні мати систематичний та постійних характер.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.
ЄСПЛ у рішенні від 07 грудня 2006 року у справі "Хант проти України" (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини.
Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, слід виходити з того, що позбавлення батьківських прав вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.
Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.
Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 08 травня 2019 року у справі № 409/1865/17-ц (провадження № 61-4022св19); від 02 жовтня 2019 року у справі № 461/7387/16-ц (провадження № 61-29266св18); від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17(провадження № 61-13752св19); від 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18(провадження № 61-8883св19); від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20).
Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції.
Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України»).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 квітня 2024 року в справі № 553/449/20 (провадження № 61-2701св24)) вказано, що простої бездіяльності з боку батька (матері) недостатньо для того, щоб зробити висновок про наявність виняткових обставин, за яких можливо позбавити його батьківських прав. Навіть якщо припустити, що саме бездіяльність батька (матері) призвела до розриву зв`язків між ним та його донькою, а не будь-яке ймовірне батьківське відчуження або психологічні маніпуляції над дитиною з боку її матері (батька), то ця обставина не є достатньою для позбавлення батька (матері) батьківських прав. Діти мають право на врахування їхньої думки і на те, щоб бути заслуханими з питань, що торкаються їх інтересів. Зокрема, в силу того, як із спливом часу діти стають більш зрілими і здатними сформулювати свою думку, суди повинні належним чином враховувати їх погляди і почуття, а також їх право на повагу до їхнього особистого життя. Водночас їх погляди необов`язково залишаються незмінними, і їх заперечення, яким слід надавати належного значення, необов`язково є достатніми для того, щоб превалювати над інтересами батьків, особливо щодо того, що стосується регулярного спілкування зі своєю дитиною. Вочевидь право дитини на висловлення своєї думки не потрібно тлумачити як фактичне надання дітям безумовного права вето без аналізу будь-яких інших факторів або без проведення оцінки для визначення їхніх найкращих інтересів.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Суд, проаналізувавши наявні у матеріалах цивільної справи докази в сукупності, дійшов до висновку, що відповідач ОСОБА_2 не в достатній мірі виконує свої батьківські обов`язки щодо свого сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Однак лише того, що відповідач неналежно виконує свої батьківські обов`язки не може бути підставою для позбавлення його батьківських прав, оскільки простої бездіяльності з боку батька недостатньо для того, щоб зробити висновок про наявність виняткових обставин, за яких можливо позбавити його батьківських прав.
Законодавцем визначено, що при вирішенні судом питання щодо позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення матері (батька) до дитини, бажання спілкуватися і приймати участь у її вихованні.
Матеріали справи не містять жодних доказів, які б безумовно свідчили про те, що ОСОБА_2 не бажає спілкуватися зі своїм сином та брати участь у його вихованні, остаточно і свідомо самоусунувся від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
При цьому, слід враховувати, що батьківські права засновані на спорідненості батька з дитиною, тому погіршення особистих стосунків батька і дитини чи батьків самої дитини може мати тимчасовий характер і не є підставою для позбавлення батьківських прав. А та обставина, що на час розгляду справи батько не цікавиться життям і справами дитини, та її здоров`ям не свідчить безумовно про те, що він не бажає приймати участь в утриманні та вихованні дитини, тобто свідомо умисно нехтує батьківськими обов`язками, тим більше, враховуючи факт проходження ним військової служби.
Як свідчать матеріали справи, після звернення до суду з даним позовом та відкриття провадження у справі ОСОБА_2 звернувся в Службу у справах дітей Калуської міської ради зі заявою про забезпечення його участі в вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення порядку та способу спілкування з ним, що спростовує твердження позивачки та її представника про небажання відповідача виконувати свої батьківські обов`язки та спілкуватись зі сином.
ОСОБА_2 приймав активну участь у розгляді справи через свого представника, заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно сина, зазначаючи про намір та бажання спілкуватися з останнім. Вказане свідчить про те, що відповідач не втратив інтересу до дитини і має намір на відновлення відносин із нею.
Недостатня зацікавленість батька в участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, необізнаність про стан здоров`я дитини не може бути підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, а свідчить про відсутність емоційного зв`язку між членами родини, що може бути результатом відсутності сталого спілкування чи різних світоглядів.
Доводи позивачки та її представника про те, що спілкування з батьком завдає психологічний дискомфорт дитині, відхиляються, оскільки матеріали справи свідчать, що дитина є дуже маленька та її емоційний стан обумовлюється не присутністю батька в її житті, а напруженими конфліктними стосунками між батьками, які зневажають право сина на спокійне щасливе дитинство та гармонійний розвиток особистості. Особисті конфлікти між батьками не повинні порушувати інтереси дитини.
Також судом відхиляються доводи позивачки про те, що їхній син більше двох років позбавлений піклування батька, як на достатню підставу для позбавлення останнього батьківських прав, оскільки позбавлення батьківських прав, тобто, природніх прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого позивачка не довела. Аналогічні висновки зазначені у постанові Верховного Суду від 25 вересня 2024 року у справі № 759/11903/23.
Суд враховує, що батько є рідною та значущою особою у житті дитини, під час розгляду даної справи виявив бажання виконувати свої батьківські обов`язки та брати участь у вихованні сина. Крім того, ОСОБА_2 виконує конституційний обов`язок щодо захисту Батьківщини та проходить військову службу, що додатково характеризує його як особу з високим рівнем соціальної відповідальності. В той же час проходження військової служби накладає певні обмеження на нього в можливості реалізації своїх батьківських обов"язків, а також відображається на його психоемоційному стані. Останній втратив брата, який загинув під час виконання свого військового обов"язку, внаслідок чого у нього виникли неприязні відносини з матір"ю та сестрою, які проживають окремо від позивачки та сина сторін у Львівській області. Був звільнений з військової служби, однак в червні 2025 року повернувся на службу. Всі ці життєві обставини в сукупності вплинули на його психоемоційний стан та здоров"я. 
Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.
Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суд зважає на те, що позбавлення батьківських прав стосовно дитини вже несе в собі негативний вплив на свідомість останньої, тому за наведених вище доказів такий захід, як позбавлення батьківських прав, не може бути застосований.
Суд переконаний, що позбавлення відповідача батьківських прав стосовно його малолітнього сина не буде сприяти захисту інтересів останнього, як і не буде стимулювати ОСОБА_2 до належного виконання своїх обов`язків. ОСОБА_1 не доведено необхідності застосування до ОСОБА_2 такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав, доцільність вжиття якого орган опіки та піклування належно не арґументував.
Надаючи правову оцінку висновку органу опіки та піклування, служби у справах дітей Калуської міської ради від 07.07.2025 № 01-23/420, суд застосовує положення частини шостої статті 19 СК України.
Згідно з положеннями частини шостої статі 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Висновок органу опіки та піклування не є нормативно-правовим актом чи правовим актом індивідуальної дії. Також вказаний документ не породжує прямих юридичних наслідків для сторін та безпосередньо не впливає на їх права й обов`язки, тобто є фактично джерелом доказування при наявності цивільного спору, оскільки несе виключно інформативний характер і на відміну від рішень органу опіки та піклування має рекомендаційний характер. Цьому документу може бути надана лише оцінка в сукупності з іншими доказами у справі при вирішенні по суті питання, для якого він був складений. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 по справі № 496/4271/16-а (К/9901/29090/18).
Наданий в якості доказу висновок органу опіки і піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав суд вважає недостатньо обґрунтованим, таким, що не відповідає інтересам малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка має право на підтримання особистих контактів з обома батьками, а у випадку позбавлення відповідача батьківських прав, дитина буде позбавлена вказаної опіки. Вказаний висновок не містить в собі відомостей щодо наявності виключних обставин, підтверджених відповідними доказами, які б свідчили про злісне ухилення відповідача від виховання сина, його протиправну чи винну поведінку, негативний вплив на виховання та свідомість дитини, які були б законною підставою для застосування такого крайнього заходу впливу, як позбавлення його батьківських прав. При цьому суд ураховує, що засідання комісії було проведено за відсутності ОСОБА_2 , відомостей про його належне повідомлення про проведення відповідного засідання матеріали справи не містять. А також те, цей документ має рекомендаційний характер та не містить мотивів відносно того, яким чином таке втручання в сімейне життя малолітньої дитини буде відповідати її інтересам, і яким саме інтересам.
Відповідно до пункту 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Згідно з положеннями статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно із частинами першою-третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Таким чином, суду не представлено беззаперечних доказів про існування виключних обставин, які б свідчили про злісне ухилення відповідача від виховання сина та його свідомого нехтування своїми обов`язками як батька стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В то же час, суд вважає, що відповідач дійсно не в повній мірі виконував свої батьківські обов`язки відносно малолітнього сина. Однак, враховуючи, що позбавлення батьківських прав, тобто природних прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають з факту кровної спорідненості з сином, є крайнім заходом впливу, необхідність та пропорційність застосування якого за обставин цієї справи не доведено, суд приходить до висновку про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Водночас потрібно попередити останнього про необхідність змінити своє ставлення до обов`язку по вихованню сина та покласти на орган опіки та піклування: Службу у справах дітей Калуської міської ради, контроль за виконанням батьківських обов`язків відповідачем відносно дитини.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 є передчасним та недоцільним, а в задоволенні цієї позовної вимоги слід відмовити.
Щодо збільшення розміру аліментів.
Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3ст. 51 Конституції України).
Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Частиною 1 статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення права дитини на рівень життя, необхідний для її гармонійного розвитку, є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька.
В силу частини 3 статті 181, частини 1 статті 183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
За змістом статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналогічне роз`яснення міститься у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року.
Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, пов`язаних з обов`язком батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Наведений висновок підтверджено у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 682/3112/18 від 04 березня 2020 року.
При вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан, як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (стаття 1 Закону України «Про прожитковий мінімум»).
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» з 1 січня 2025 року установлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років у розмірі 2817,00 гривень на місяць.
Тобто, на даний час мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину віком до 6 років становить 2817,00 гривень.
Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що судовим наказом Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01.07.2024 у справі № 345/3613/24 наказано стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.
Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах, виданого 06.06.2025 державним виконавцем Сколівського відділу ДВС у Стрийському районі Львівської області, сума, що підлягала стягненню з ОСОБА_2 зі сплати аліментів згідно зі судовим наказом № 345/3613/24 за період з липня 2024 року по травень 2025 року становить по 3266,00 грн. щомісячно. Боржником сплачено 8276,43 грн. Заборгованість станом на 01.06.2025 становить 29173,61 грн. З червня 2025 року відповідач проходить військову службу та відповідно отримує дохід, доказів нарахування аліментів та їх розміру в грошовому еквіваленті з цього часу сторонами не надано.
Таким чином позивачкою не надано будь-яких доказів на підтвердження зміни її матеріального або сімейного стану чи виникнення інших обставин, що відіграють суттєве значення в житті сторін чи їхньої малолітньої дитини, що є підставою для збільшення розміру аліментів, у період з 01.07.2024 (дати ухвалення судового рішення про стягнення аліментів на дітей) по 18.07.2025 (дату подання до суду позовної заяви про збільшення розміру аліментів), а також за весь час розгляду даної справи. 
Крім того, позивачкою не надано жодного доказу на підтвердження обставин, за яких стягуваного розміру аліментів з відповідача недостатньо для утримання малолітнього сина та забезпечення якнайкращих інтересів дитини, враховуючи також і той факт, що утримання дитини є обов`язком обох батьків, як і не надано доказів на підтвердження розміру витрат, які несе позивачка для забезпечення належного утримання дитини з урахуванням її найвищих інтересів.
Також суд звертає увагу на те, що витрати на лікування дитини, зокрема те, що йому необхідно пройти курс масажу спини і кінцівок, а також він потребує спеціального ортопедичного взуття, про що зазначено у позовні заяві, в розумінні статті 185 СК України є додатковими витратами та можуть бути стягнуті за відповідним рішенням суду окремо.
Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, в їх сукупності, враховуючи викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що відсутні достатні підстави для збільшення розміру аліментів, визначених судовим наказом Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області 01.07.2024, а тому у задоволенні вказаної позовної вимоги необхідно відмовити.
На підставі викладеного, ст. 9 Конвенції про права дитини, ст. 51 Конституції України, ст.ст. 164, 166, 180, 181, 182, 183, 192 Сімейного кодексу України, ст.ст. 8, 11, 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 258, 259, 264, 265, 268, 289 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

у задоволені позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Калуської міської ради, про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів на утримання дитини відмовити.
Попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Покласти на Службу у справах дітей Калуської міської ради контроль за виконанням батьківських обов`язків ОСОБА_2 щодо малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителька АДРЕСА_2 , зареєстрована по АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_6 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_7 .
Третя особа: Служба у справах дітей Калуської міської ради, адреса: С.Бандери, 18 м. Калуш Івано-Франківська область, код ЄДРПОУ 26535187.

Суддя: