Дата документу  Справа № 336/10488/25 

запорізький апеляційний суд

 
Провадження №33/807/382/26	Головуючий у 1-й інстанції Савеленко О.А.	
Єдиний унікальний №336/10488/25	Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.	
Категорія – ч.1 ст.163-2 КУпАП	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 березня 2026 року       м.Запоріжжя
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 24 листопада 2025 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, проживає у АДРЕСА_1 ),
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.163-2 КУпАП,
ВСТАНОВИВ
Згідно з постановою суду, керівник ТОВ «ФОІЛ КОМПАНІ» ОСОБА_1 вчинила несвоєчасне надання платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), а саме ТОВ «ФОІЛ КОМПАНІ» 23.05.2025 року було перераховано податок на додану вартість (в подальшому - ПДВ) в розмірі 21 000 грн згідно платіжного доручення №829214135 від 23.05.2025 року; 29.07.2025 року було перераховано ПДВ в розмірі 20 000 грн згідно платіжного доручення №861842378 від 29.07.2025 року; 13.08.2025 року було перераховано ПДВ в розмірі 10 000 грн згідно платіжного доручення №665 від 13.08.2025 року; в розмірі 10 000 грн згідно платіжного доручення №869875604 від 13.08.2025 року; 01.09.2025 року було перераховано ПДВ в розмірі 20 000 грн згідно платіжного доручення №715 від 01.09.2025 року; 05.09.2025 року було перераховано ПДВ в розмірі 20 000 грн згідно платіжного доручення №746 від 05.09.2025 року; 09.09.2025 року було перераховано ПДВ в розмірі 20 000 грн згідно платіжного доручення №757 від 09.09.2025 року; 10.09.2025 року було перераховано ПДВ в розмірі 20 000 грн згідно платіжного доручення №759 від 10.09.2025 року; 16.09.2025 року було перераховано ПДВ в розмірі 20 000 грн згідно платіжного доручення №888101490 від 16.09.2025 року. Затримка сплати узгодженого податкового зобов`язання з ПДВ склала 81, 44, 72, 67, 71, 29, 78 та 63 дні відповідно.
Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п.50.1 ст.50, п.57.1 ст.57 та п.203.2 ст.203 Податкового кодексу України, чим вчинила передбачене ч.1 ст.163-2 КУпАП адміністративне правопорушення.
ОСОБА_1 визнано винною за ч.1 ст.163-2 КУпАП і на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 85 гривень.
Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила скасувати постанову суду та закрити провадження у справі на підставі п.7 ст.247 КУпАП.
Свої вимоги мотивувала тим, що судом першої інстанції не повною мірою з`ясовано фактичні обставини справи. У зв`язку з чим неправомірно відхилено доводи клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення передбачених ст.38 КУпАП строків, із посиланням на те, що правопорушення є триваючим і виявлено контролюючим органом 19.09.2025 року.
Апелянт вказувала, що станом на момент ухвалення оскаржуваного судового рішення постанови сплив 3-х місячний строк накладення адміністративного стягнення, що є підставою для закриття провадження у справі.
ОСОБА_1 наполягала на тому, що вчинене передбачене ч.1 ст.163-2 КУпАП адміністративне правопорушення не є триваючим.
Згідно поданого контролюючим органом акта про результати камеральної перевірки вбачається, що ТОВ «ФОІЛ КОМПАНІ» не було сплачено ПДВ у строк до 30.06.20205 року, який є граничним строком сплати податку. Тобто, з 01.07.2025 року контролюючому органу вже було відомо про допущене порушення граничних строків сплати податкових зобов`язань. 
Крім того, ОСОБА_1 зазначила, що 11.08.2025 року податковий орган звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із заявою про стягнення з неї податкового боргу. Вказане свідчить про обізнаність контролюючого органу про вчинення інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення як мінімум станом на момент звернення до адміністративного суду із позовною заявою. 
До судового засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явилась. Про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги її було повідомлено у відповідності до Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2023 року за №28, через додаток «Viber». Відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП неявка ОСОБА_1 не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги за її відсутністю в судовому засіданні.
Перевіривши матеріали справи, наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Наявність в діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч.1 ст.163-2 КУпАП адміністративного правопорушення в апеляційній скарзі не оспорюється. Натомість апелянт наполягає на скасуванні оскаржуваної постанови судді та закритті провадження у справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення передбачених ст.38 КУпАП строків накладення адміністративного стягнення.
Перевіряючи аргументи сторони захисту щодо наявності правових підстав для закриття провадження у справі за п.7 ст.247 КУпАП, апеляційний суд виходить з наступного.
Відповідно до п.7 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи передбачених ст.38 КУпАП строків.
Згідно із положеннями ч.2 ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у ч.ч.3 - 8 цієї статті КУпАП.
Триваюче адміністративне правопорушення - це правопорушення, що пов`язане з тривалим, неперервним невиконанням передбачених законом обов`язків. Дане правопорушення характеризується тим, що особа, яка вчинила певні дії або допустила бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії (бездіяльність) безперервно порушують закон протягом певного часу. При цьому такий стан може продовжуватися значний час, протягом якого особа безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на неї обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.
Зі встановлених судом фактичних обставин вбачається, що керівник ТОВ «ФОІЛ КОМПАНІ» ОСОБА_1 вчинила несвоєчасне надання платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків і зборів (обов`язкових платежів). Затримка сплати узгодженого податкового зобов`язання з ПДВ склала 81, 44, 72, 67, 71, 29, 78 та 63 дні відповідно. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п.50.1 ст.50, п.57.1 ст.57 та п.203.2 ст.203 Податкового кодексу України. Правопорушення виявлено 19.09.2025 року під час камеральної перевірки, за результатами якої контролюючим органом складено відповідний акт №13756/08-01-04-05/44766566.
З огляду на вищевикладене, апеляційний суд зазначає, що у даному випадку поставлене у провину ОСОБА_1 адміністративне правопорушення носить характер триваючого, оскільки остання тривалий час не виконувала покладені на неї податковим законодавством обов`язки. До того ж, дане правопорушення виявлено контролюючим органом лише після проведення камеральної перевірки. Відтак, строки накладення адміністративного стягнення розпочинають свій перебіг з дня виявлення такого правопорушення, тобто саме з 19.09.2025 року.
Апеляційний суд зауважує, що надання платіжних доручень на перерахування належних до сплати обов`язкових платежів з порушенням встановленого податковим законодавством строку потребує перевірки та встановлення всіх обставин вчиненого.
Так, для наявності підстав стверджувати, що особа вчинила правопорушення, уповноважений на складення протоколу про адміністративне правопорушення орган зобов`язаний провести перевірку та з`ясувати ряд обставин, виклавши результати такої перевірки у відповідному рішенні, яким за обставин даної справи є акт про результати камеральної перевірки.
Суд апеляційної інстанції відзначає, що запропонований апелянтом порядок обрахування передбаченого ч.2 ст.38 КУпАП строку із посиланням на початок його перебігу з наступного дня після спливу граничного строку сплати обов`язкових платежів та/або із посиланням на дату звернення податкового органу до суду із адміністративним позовом про стягнення податкового боргу з ТОВ «ФОІЛ КОМПАНІ», не є релевантним.
Адже обидві обставини, на які посилається апелянт, як на початок відліку передбаченого ч.2 ст.38 КУпАП строку, не є такими, що зафіксовані у відповідному рішенні суб`єкта владних повноважень. Крім того, безпосередньо лише настання таких обставин автоматично не породжує обов`язкових юридичних наслідків.
Слід відмітити, що аналогічні доводи ОСОБА_1 було заявлено у клопотанні про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, поданому до суду першої інстанції.
Апеляційний суд погоджується із твердженням районного суду, який надаючи юридичну оцінку заявленому клопотанню сторони захисту, правильно визначився з тим, що заявлені доводи щодо спливу строку накладення адміністративного стягнення є необґрунтованими.
З матеріалів справи дійсно вбачається, що адміністративне правопорушення було виявлено 19.09.2025 року, а адміністративне стягнення на ОСОБА_1 було накладено судом першої інстанції 24.11.2025 року, тобто в межах передбаченого ст.38 КУпАП строку. Відтак, на переконання апеляційного суду, відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності поза межами визначеного ч.2 ст.38 КУпАП строку. Аргументи апеляційної скарги ОСОБА_1 протилежного змісту не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення.
Враховуючи викладені обставини, а також з огляду на положення ч.7 ст.294 КУпАП, наведені в апеляційній скарзі доводи не можна визнати переконливими й виправданими, а отже й достатніми, для скасування судового рішення на зазначених у ній підставах.
Істотних порушень законодавства, що тягнуть скасування постанови суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду справи не встановлено.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд 
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 24 листопада 2025 року в цій справі щодо ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя         О.С. Гончар