Справа №295/990/25
Категорія 54
2/295/1483/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2026 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:
Головуючої судді Біднини О.В., 
за участі секретаря судового засідання Мотінової А.П., 
позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирської міської ради, третя особа ОСОБА_2 про скасування рішення про внесення змін, - 
в с т а н о в и в:
Позивач звернулась до суду із вказаним позовом, у якому просить скасувати рішення Житомирської міської ради за № 1206 від 02.03.2010 в частині п. 10.12.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона є власником земельної ділянки 0,0537 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно з рішенням відповідача за № 1143 від 23.12.2009 третій особі безоплатно передано у власність земельну ділянку 0,0312 га, що знаходиться за вказаною адресою. Відповідно до п. 10.12 рішення Житомирської міської ради за № 1206 від 02.03.2010 відповідачем були внесені зміни в п. 49 додатку 1 до рішення за № 1143 від 23.12.2009 в частині площі, переданої у власність ОСОБА_2 земельної ділянки, замість 0,0312 змінено на 0,0408. Позивач вважає такі зміни незаконними і такими, що порушують її права на користування земельною ділянкою площею 0,0096 га, оскільки нею використано право на приватизацію земельної ділянки в меншому розмірі ніж їй належить відповідно до розміру ідеальної частки житлового будинку АДРЕСА_2 (67/100) і вона має право на передачу їй в оренду земельної ділянки площею 0,0096 га, яка разом із площею приватизованої нею ділянкою площею 0,0537 га буде відповідати розміру її частки в будинковолодінні.
Позивач посилається на те, що оскаржуване рішення приймалось без відповідної заяви ОСОБА_2 поза межами повноважень та не у спосіб, передбачений Конституцією та законами України. Відповідачем вирішено питання на користь третьої особи без її волі, чим порушив права іншого співвласника на спірну земельну ділянку та вийшов за межі своїх повноважень як орган місцевого самоврядування.
Ухвалою суду від 27.01.2025 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків, які позивачем було усунуто (а. с. 15, 19).
Згідно з ухвалою суду від 18.03.2025 позов ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі з розглядом її в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а. с. 22-23).
04.04.2025 від Житомирської міської ради до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому її представник просить відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на безпідставність позову (а. с. 26-27).
Заперечення проти позову відповідач обґрунтовує тим, що позивач набула право власності на частину житлового будинку та земельної ділянки в тих межах, якими володіла попередня власниця нерухомого майна. Згодом на підставі договору № 445 від 23.03.2007 на замовлення ОСОБА_2 розроблено технічну документацію на частину земельної ділянки під належною їй частиною житлового будинку за адресою АДРЕСА_3 згідно угоди про порядок використання і фактичним користуванням земельною ділянкою за зазначеною адресою, та з врахуванням Державного акту на право власності на земельну ділянку позивача. Відповідно до зазначеної угоди та технічної документації з загальної площі 0,0945 га в приватній власності позивача знаходиться 0,0537 га, враховуючи фактичний порядок користування ОСОБА_2 , сформовано земельну ділянку площею 0,0408 га. 
У рішенні Житомирської міської ради за № 1143 від 23.12.2009 «Про приватизацію, передачу в оренду, надання дозволу на складання проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам», а саме в п. 49 допущено помилку, зазначено земельну ділянку яка не відповідає площі земельної ділянки визначеною наданою технічною документацією та порядком користування земельною ділянкою і дійсно замість необхідної площі «0,0408» зазначено «0,0312» і оскаржуваним рішенням відповідачем внесені зміни в графи 9, 10 пункту 49 рішення № 1143 від 23.12.2009 відповідно до зазначеної документації.
До відзиву надано копії технічної документації ОСОБА_2 та документи попереднього власника земельної ділянки, що перебуває у власності позивача (а. с. 30-56).
Згідно з наданої відповіді на відзив позивач стверджує, що ОСОБА_2 як інший співвласник 33/100 частин домоволодіння вже використала своє право на приватизацію земельної ділянки, що підтверджується рішенням № 1143 від 23.12.2009, яким їй безоплатно було передано у власність земельну ділянку площею 0,0312 га. Саме на таку площу спірної земельної ділянки була розроблена технічна документація згідно заяви ОСОБА_2 , яка не складала додаткової або окремої заяви на додаткову площу розміром 0,0096 га (а. с. 63).
23.04.2026 відповідачем подано до суду заперечення на відповідь позивача, в якому представник не погоджується з зазначеним твердженням враховуючи, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та складання документів, які посвідчують право на земельну ділянку ОСОБА_2 площею 0,0408 га для цільового використання: будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, подана в 2009 році до Житомирської міської міської ради для прийняття відповідного рішення, однак при підготовці рішення Житомирської міської ради № 1143 від 23.12.2009 «Про приватизацію, передачу в оренду, надання дозволу на складання проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам» в пункті 49 в графі 9, 10 зазначеного рішення допущено помилку в зазначенні площі земельної ділянки - 0,0312 га. За для виправлення цієї помилки оскаржуваним рішенням внесено відповідні зміни з метою уникнення порушення прав ОСОБА_2 щодо набуття у власність земельної ділянки, яка фактично використовувалась останньою (а. с. 64).
09.07.2025 в судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити, представник відповідача заперечила проти позову.
Ухвалою суду від 09.07.2025, яка постановлена у судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати і занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче судове засідання, розгляд справи призначено по суті (а. с. 79-80).
19.09.2025 представник відповідача подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника Житомирської міської ради, в якій заперечує проти задоволення позову, підтримує доводи викладені у відзиві на позовну заяву та наданих в судовому засіданні пояснень (а. с. 85).
Третя особа в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про що свідчать її особисті підписи у рекомендованих повідомленнях (а. с. 93, 103, 104, 109).
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав викладених у позові та відповіді на відзив, а також додатково пояснила, що у 1998 році вона від ОСОБА_3 прийняла у дар 67/100 частин житлового будинку АДРЕСА_2 та земельну ділянку, що відповідає розміру частки будинковолодіння і яка була приватизована частково. Про часткову приватизацію земельної ділянки, яку вона отримала, вона відразу не звернула уваги. Зі слів землемера, який у 2009 році досліджував спірну земельну ділянку, їй стало відомо, що часткою (соткою) неприватизованої та належної їй землі користується ОСОБА_2 , з якою ніякої угоди про порядок використання і розпорядження земельною ділянкою вона не укладала. ОСОБА_2 підробила документи і незаконно користується належною їй часткою земельної ділянки. 
Вивчивши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін у справі, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить наступного висновку.
Встановлено, що  ОСОБА_4  на праві власності належить 33/100 частин жилого будинку АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 14.05.1990, зареєстрованому в реєстрі за № 2-1741 (а. с. 53). 
Зі змісту копії довідки КП «ЖОМБТІ» Житомирської обласної ради за № 72-А-8582 від 02.02.2007, наданої відповідачем, вбачається, що рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради народних депутатів за № 51 від 30.12.1948 була визначена площа земельної ділянки житлового будинку АДРЕСА_2 і за первинною реєстрацією права власності, ідеальні частки співвласника  ОСОБА_5  на цю земельну ділянку складають - 33/100 (а. с. 46). 
Як вбачається із змісту договору дарування від 09.10.1998 ОСОБА_3 належали 67/100 частин жилого будинку АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності, виданого Другою Житомирською державною нотаріальною конторою 07.09.1987 за реєстром № 2-4206, зареєстрованого в Житомирському бюро технічної інвентаризації 16.09.1987 за реєстром № 4763 і свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого другою Житомирською державною нотаріальною конторою 07.09.1987 за реєстром № 2-4208, зареєстрованого в Житомирському бюро технічної інвентаризації 16.09.1987 за реєстром № 4763 (а. с. 2).
07.07.1997 ОСОБА_3 звернулась до Житомирської міської ради із заявою про безоплатну передачу їй у приватну власність земельної ділянки площею по ідеальним часткам для обслуговування вказаного житлового будинку та господарчих споруд, оскільки між нею та іншим співвласником нерухомого майна ОСОБА_2 без претензій був узгоджений розподіл цієї земельної ділянки по фактичному користуванню, що підтверджується копією генерального плану (на звороті а. с. 55).
01.12.1997 ОСОБА_3 виконавчим комітетом Житомирської міської ради народних депутатів на підставі рішення за № 565 від 23.10.1997 було видано державний акт серії ІІ-ЖТ № 044034, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3017, про право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0537 га, розташованої у АДРЕСА_3 (а. с. 56).
У своєму листі-повідомленні за № 25/Р-8409/3070 від 01.10.2024 на ім`я позивача виконавчий комітет Житомирської міської ради зазначає, що рішенням № 565 від 23.10.1997 за домоволодінням АДРЕСА_2 закріплено земельну ділянку площею 0,0945 га і ОСОБА_3 за вказаною адресою передано у власність земельну ділянку площею 0,0537 га (а. с. 5).
Згідно з договором дарування від 09.10.1998 ОСОБА_3 подарувала, а ОСОБА_6 прийняла у дар 67/100 частин жилого будинку АДРЕСА_2 та земельну ділянку площею 0,0537 га, розташовану за вказаною адресою (а. с. 2, 3).
Зі змісту висновку № 457/пс від 22.02.2008 вбачається, що Управління містобудування архітектури та дизайну міського середовища Житомирської міської ради погодило надання у власність ОСОБА_2 за вказаною адресою частини земельної ділянки саме площею 0,0408 га (а. с. 44).
Відповідно до висновку № 57 від 08.05.2008 Управління земельних ресурсів у місті Житомирі також погодило надання третій особі у власність частини земельної ділянки площею 0,0408 га (а. с. 45).
Після чого 23.12.2009, на підставі рішення № 565 від 23.10.1997, Житомирська міська рада розглянувши заяви громадян, технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право користування земельними ділянками та проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок, а також враховуючи рекомендації (висновки) постійної комісії міської ради з питань містобудування, архітектури та землекористування, прийняла рішення № 1143, яким в тому числі вирішила безоплатно передати у власність ОСОБА_2 частину земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 (а. с. 6-7).
У пункт 49 додатку 1 до вказаного рішення 02.03.2010 Житомирською міською радою були внесені зміни в частині зазначення площі земельної ділянки, переданої у власність ОСОБА_2 та в графах 9, 10 замість виразу «0,0312» змінено на «0,0408», а графу 8 «33/100» зазначено не читати, що підтверджується копією рішення тридцять сьомої сесії п`ятого скликання № 1206 від 02.03.2010 (а. с. 8). 
Позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що рішенням № 1206 від 02.03.2010 Житомирська міська рада незаконно змінила площу земельної ділянки, передану у власність ОСОБА_2 і такі зміни порушують її право на користування земельною ділянкою площею 0,0096 га.
При вирішенні спору по суті суд керується таким.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
В Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону).
Згідно з ч. 1 ст. 3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Відповідно до п. а, б статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.
Статтею 144 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.
Пунктом 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.
Згідно з ч. 1 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.
Згідно з ч. 1, 2, 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.
Підстави для скасування судом рішення міської ради про внесення виправлень (змін) до іншого рішення включають: вихід ради за межі повноважень, порушення процедури прийняття, зміну суті виконаного рішення (а не технічна описка), або невідповідність Конституції та законам України.
З огляду на викладені обставини судом вбачається, що оскаржуваним рішенням відповідачем були внесені «виправлення» механічних описок, якими фактично не змінено зміст прийнятого раніше рішення, оскільки відсутні підстави вважати, що спірна частина земельної ділянки зайнята ОСОБА_2 незаконно, позивачем не доведено на підставі належних і достатніх доказів, що у останньої відсутнє право на отримання зазанченої земельної ділянки у власність або у користування.
Згідно зі ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
За правилами ч. 1 ст. 118 ЗК України громадянин, заінтересований у приватизації земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, що перебуває у його користуванні, у тому числі земельної ділянки, на якій розташовані жилий будинок, господарські будівлі, споруди, що перебувають у його власності, подає клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу
Відповідно до ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в містах не більше 0,10 гектара.
Матеріали справи не містять відомостей про те, що третя особа використала гарантоване їй Конституцією України та Земельним кодексом України право на отримання у власність в межах міста земельної ділянки площею до 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку.
Крім того, приписи ст. 377 ЦК України, ст. 120 ЗК України закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований, згідно якого до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, одночасно переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду.
Отже, виходячи з викладеного, ОСОБА_2 в межах міста, з урахуванням положень ст. 377, 381 ЦК України, ст. 118, 119, 121 ЗК України має право отримати у власність та/або в користування земельну ділянку, на якій знаходяться об`єкти нерухомого майна, власником яких вона є, які разом із земельною ділянкою, на якій вони розміщені, становлять садибу, розмір якої в межах містах не може перевищувати 0,10 га.
Так, згідно висновків Управління містобудування архітектури та дизайну міського середовища Житомирської міської ради № 457/пс від 22.02.2008 та Управління земельних ресурсів у місті Житомирі № 57 від 08.05.2008 ОСОБА_2 було погоджено надання їй у власність земельної ділянки саме площею 0,0408 га, якою остання користується протягом тривалого часу, що виходячи з пояснень позивача, наданих в судовому засіданні, не спростовано (а. с. 44, 45).
Аналізуючи наведені положення чинного законодавства, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 має право на отримання у власність земельної ділянки в межах міста для будівництва та обслуговування житлового будинку розміром до 0,10 га, вона є співвласником об`єкту житлової нерухомості на спірній земельній ділянці, позивач не довела на підставі належних доказів, що є її обов`язком, що третя особа не має права на отримання земельної ділянки саме площею 0,0408 га, а відтак суд вважає, що вимоги позивача не грунтуються на нормах закону.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) та Європейської комісії з прав людини.
Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою гарантується, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. 
«Право на мирне володіння майном» в контексті та у розумінні ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має значно ширше тлумачення і не обмежується лише захистом юридично оформленого речового права на майно.
У межах вироблених ЄСПЛ підходів до тлумачення поняття «майно», а саме в контексті ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як «наявне майно, так і активи, включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймі законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності» (пункт 74 рішення ЄСПЛ «Фон Мальтцан та інші проти Німеччини» від 02.03.2005 (Von Maltzan and Others v. Germany), заяви № 71916/01, 71917/01 та 10260/02. Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися «активом».
В іншій справі «NKM v. Hungary» від 14.05.2013, скарга № 66529/11, ЄСПЛ зазначив, що «правомірні очікування» підлягають захисту як власне майно і майнові права.
У практиці ЄСПЛ матеріальні правомірні очікування визнаються «майном» за умови, що такі очікування (1) стосуються певних благ, котрі мають економічну цінність, (2) є цивільними за галузевою належністю і (3) достатньо визначені для того, аби бути забезпеченими можливістю судового захисту. Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ «майном» може бути «наявне майно», або активи, включно з вимогами, стосовно яких заявник здатен довести, що він мав принаймні «правомірне очікування» дієвої реалізації його майнового права» (Див.: Malhous v. Czech Republic (dec.) [GC], no. 33071/96, ECHR 2000-XII; Draon v. France [GC], no. 1513/03, ECHR 2006-IX; Pressos Compania Naviera S. A. and Others v. Belgium, no. 17849/91, §§ 29-31, ECHR A332).
Беручи до уваги викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають, а тому відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 5, 10, 12, 13, 81, 258-279, 354 ЦПК України, суд, - 
у х в а л и в:
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Житомирської міської ради про скасування рішення про внесення змін - відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 .
Відповідач: Житомирська міська рада, місцезнаходження: м. Житомир, м-н С.П. Корольова, 4/2, ЄДРПОУ 13576954. 
Третя особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 . 

Суддя: О.В. Біднина