Справа № 740/6363/25
Провадження № 2-а/740/2/26
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2026 року        м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі
головуючого судді Шевченко І. М.,
за участі секретаря судового засідання Хомінець Т. В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,
установив:
У листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_2 від 18.08.2025 № 1081 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.10.2025 позивач дізнався про оскаржувану постанову, якою на нього накладено штраф у розмірі 17 000 00 грн, а 27.10.2025 він ознайомився у Ніжинському ВДВС з матеріалами виконавчого провадження про стягнення з нього на користь ІНФОРМАЦІЯ_2 штрафу в розмірі 34 000,00 грн.
Позивач категорично не погоджується з вищевказаною постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_2 від 18.08.2025 № 1081, вважає її незаконною та необгрунтованою. Так, вищевказану постанову стосовно позивача прийнято за те, що він як військовозобов`язаний порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме порушив правила військового обліку військовозобовязаних, не виконав вимоги щодо проходження військової лікарської комісії, чим порушив абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", таким чином, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП.
Вищевказана постанова прийнята без участі й відома позивача, він не був присутній при розгляді справи, його не було повідомлено про розгляд справи в передбачений законом спосіб, а саме не пізніше, ніж за три доби до дати розгляду справи, чим порушено процедуру притягнення до адміністративної відповідальності, позбавлено прав, гарантованих Конституцією України та ст. 268 КУпАП, зокрема, надавати пояснення, подавати докази, користуватися правовою допомогою адвоката.
Крім цього, позивач не порушував правила військового обліку, пройшов військово-лікарську комісію ще до прийняття стосовно нього оскаржуваної постанови № 1081, про що свідчить відповідна довідка від 13.08.2025, згідно з якою він підлягає повторному медичному огляду 13.08.2026. 15.09.2025 позивачу надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на строк до 05.11.2025, так як він має одного з батьків з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується довідкою № 5943. Вищевказані документи про надання відстрочки були надані наручно ІНФОРМАЦІЯ_3 ще до прийняття оскаржуваної постанови № 1081.
Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06 листопада 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху. 
Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 листопада 2025 року поновлено позивачу строк звернення до суду з указаним адміністративним позовом, відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.
У відзиві на позовну заяву т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 - Андрій В`ялий просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на необгрунтованість позовних вимог. Зокрема, у відзиві зазначено, що позивач є військовозобов`язаним громадянином України та перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 . Позивач не виконав обов`язку щодо своєчасного уточнення облікових даних та не виконав вимог щодо проходження військово-лікарської комісії. 15 серпня 2025 року відносно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення № 1081 за ч. 3 ст. 210 КУпАП, а саме за те, що він порушив правила військового обліку в частині невиконання вимог щодо проходження медичного огляду позаштатною військово-лікарською комісією на предмет визначення ступеня придатності позивача за станом здоров`я до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період. При цьому позивач особисто підписав протокол та отримав його копію під особистий підпис, а також його було повідомлено про дату, місце та час розгляду адміністративної справи стосовно нього. 18 серпня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 - ОСОБА_3 за результатами розгляду адміністративної справи винесено постанову № 1081, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн. Дії відповідача стосовно позивача здійснено виключно в межах компетенції та відповідно до вимог чинного законодавства.
У відповіді на відзив позивач зазначив, що доводи відповідача є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Твердження відповідача про його неприбуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 для оновлення військово – облікових даних та невиконання його обов`язку щодо проходження військово-лікарської комісії не відповідають фактичним обставинам справи. Жодної повістки чи іншого належного повідомлення про необхідність з`явитися до територіального центру комплектування позивач не отримував. Наданий відповідачем опис вкладення до цінного листа, на думку позивача, не підтверджує факту направлення та вручення повістки, оскільки не містить підпису працівника поштового зв`язку та календарного штампеля поштового відділення. Крім того, позивач посилався на результати перевірки поштового відправлення № 0610253913641 на офіційному сайті АТ «Укрпошта», згідно з якими відсутні відомості про його прийняття та пересилання, рух або вручення. У зв`язку з цим просив задовольнити позов. 
Згідно із ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності, керуючись законом і своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов таких висновків.
Суд установив, що 15 серпня 2025 року начальником групи зв`язку ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_4 складено протокол № 1081 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 , згідно з яким у графі "суть адміністративного правопорушення" зазначено, зокрема, що 15 серпня 2025 року о 15:10 год. у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено, що військовозобов`язаний громадянин ОСОБА_1 порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме: не перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних, чим порушив абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", чим учинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП.
Зокрема, у вищевказаному протоколі зазначено про роз`яснення прав громадянинові ОСОБА_1 , а також, що розгляд справи відбудеться о 12:00 год. 18 серпня 2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 (каб. № 2). 
При цьому вищевказаний протокол підписаний ОСОБА_1 у відповідній графі (підпис особи, що притягається до адміністративної відповідальності), також він отримав другий примірник протоколу, про що свідчить його підпис у відповідній графі протоколу. 
Постановою № 1081 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 18.08.2025, прийнятою начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 - ОСОБА_5 , на ОСОБА_1 накладено штраф у сумі 17 000,00 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, за те, що він як військовозобов`язаний порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме: порушив правила військового обліку військовозобов`язаних, не виконав вимоги щодо проходження військово-лікарської комісії, чим порушив абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Вищевказані протокол і постанову, завірені належним чином, додано до відзиву на позовну заяву. 
До відзиву також додано облікову картку військовозобов`язаного ОСОБА_1 , в якій, зокрема, міститься довідка військово-лікарської комісії № 2025-0813-1120-0900-0 від 13.08.2025 стосовно ОСОБА_1 , згідно з якою 13 серпня 2025 року проведено його медичний огляд ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_3 та встановлено його придатність до військової служби.
Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 КАС України встановлено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
За приписами ч. 2 ст. 77 КАС України обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.
Згідно із ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (ст. 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст. 251 КУпАП).
За ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
З урахуванням викладеного, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме правопорушення (у випадку його вчинення) повинне бути належним чином зафіксоване.
Як слідує зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, полягає у порушенні призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, вчинене в особливий період.
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону. 
Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон України № 2232-ХІІ).
Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України постановлено з 24.02.2022 ввести в Україні воєнний стан. У подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України та такий воєнний стан діє і до цього часу.
Так, протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 , складено за те, що він не перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних, чим порушив абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Однак оскаржуваною постановою № 1081 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП від 18.08.2025, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, за те, що він як військовозобов`язаний порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме: порушив правила військового обліку військовозобов`язаних, не виконав вимоги щодо проходження військово-лікарської комісії, чим порушив абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Таким чином, очевидною є невідповідність суті адміністративного правопорушення, зазначена у вищевказаних протоколі та постанові. Так, у протоколі зазначено суть правопорушення - не перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних, а в постанові - не виконав вимоги щодо проходження військово-лікарської комісії.
Разом з цим, як установлено, на час прийняття 18.08.2025 вищевказаної оскаржуваної постанови позивач пройшов ВЛК, про що свідчить відповідна довідка від 13.08.2025.
При цьому і в протоколі, і в постанові зазначено про порушення позивачем абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Так, абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію передбачено, що у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.
Згідно з доданою до відзиву повісткою від 19.05.2025 № 3518958 на ім`я ОСОБА_1 , йому належить з`явитися 29 травня 2025 року о 14:00 год. для уточнення даних до ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Однак ні протокол про адміністративне правопорушення, ні, більше того, оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності, не містять жодних відомостей про те, що позивач не з`явився за повісткою до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у зазначені у ній місце та строк.
Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення, за відсутності доказів на підтвердження викладених у ній обставин, не може свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.
За таких обставин суд вважає, що відповідачем не доведено наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.
Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваженнями, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи. У п. 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 (заява №7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.
У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Згідно зі ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
За правилами ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС Україниз а наслідками розгляду справи з приводу рішень суб`єктів владних повноважень, у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Надаючи оцінку доказам, встановленим фактам та відповідним правовідносинам, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, оскаржувана постанова є неправомірною, а тому підлягає скасуванню із закриттям справи про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, враховуючи задоволення позову, за рахунок бюджетних асигнувань за зобов`язаннями відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору.
Керуючись ст. 2, 5, 9, 73 - 77, 244 - 246, 255, 286 КАС України, суд
ухвалив:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 – задовольнити.
Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_2 від 18 серпня 2025 року № 1081 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стосовно ОСОБА_1 - скасувати, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. М. Шевченко