Справа № 473/194/26

РІШЕННЯ
іменем України

"13" лютого 2026 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючої судді Лузан Л.В., за участю: секретаря судового засідання Ліхачової А.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1  до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, 

ВСТАНОВИВ
у січні 2026 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив скасувати постанову № 1212 від 20 жовтня 2025 року щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП (станом на 06 червня 2025 року не виконав покладену на нього вимогу чинного законодавства та не пройшов медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби) та накладення штрафу в сумі 17000,00 грн.
Проте позивач не погодився з оскаржуваною постановою, вказуючи зокрема на те, що відповідачем порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки провадження у справі здійснювалося без його участі та без отримання його пояснень, без забезпечення його правовою допомогою. Крім цього, позивач вказував на те, що він не є суб`єктом правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КупАП, оскільки 15 жовтня 2025 року був призваний на військову службу та з цього часу проходить військову службу у військовій частині Національної гвардії України.
03 лютого 2026 року від представника відповідача Складенка І.А. надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній вказував на те, що на час винесення спірної постанови позивач був військовослужбовцем Національної гвардії України, отже на нього розповсюджується дія Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в зв`язку з чим матеріали адміністративної справи підлягали направленню командиру військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.
В судове засідання представниця позивача Романова І.Д. не з`явилася, надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала. 
Представник відповідача Шевчук І.М. у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вирішення справи залишив на розсуд суду. 
Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі учасників справи, оскільки матеріали справи містять достатньо інформації та доказів для вирішення спору.
Дослідивши матеріали справи в межах вимог та на підставі наявних доказів, суд прийшов до наступного.
Як убачається з матеріалів справи, 12 жовтня 2025 року позивач ОСОБА_1 був доставлений співробітниками Національної поліції до ІНФОРМАЦІЯ_2 , як порушник військового обліку з метою уточнення облікових даних та проходження військово-лікарської комісії.
12 жовтня 2025 року офіцер ІНФОРМАЦІЯ_3 лейтенант ОСОБА_2 склав відносно позивача протокол про адміністративне правопорушення № 214. 
З даного проколу вбачається, що було виявлено факт невиконання позивачем вимог п.2 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист», від 21.03.2024 № 3621-ІХ в редакції Закону № 4235-ІХ від 12.02.2025, яким установлено, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.
На підставі протоколу 20 жовтня 2025 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 виніс постанову №1212, якою позивача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладений штраф у розмірі 17000,00 грн.
Підставою прийняття такої постанови слугувала та обставина, що згідно з даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, військовозобов`язаний ОСОБА_1 станом на 06 червня 2025 року не виконав покладену на нього вимогу чинного законодавства та не пройшов медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби.
Вказана постанова є предметом оскарження в цій справі. 
Відповідно до ст.9 КАС України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Пункту 2 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист», від 21.03.2024 № 3621-ІХ в редакції Закону № 4235-ІХ від 12.02.2025 установлено, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.
Отже, вказана норма зобов`язала осіб віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (до 15 лютого 2025 року) до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби.
Водночас, як убачається з матеріалів справи, зокрема, витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) № 293 від 15 жовтня 2025 року, довідки , виданої вказаною військовою частиною № 144 від 22 січня 2026 року, позивач ОСОБА_1 15 жовтня 2025 року був призваний на військову службу за призивом під час мобілізації, зарахований до складу військової частини та з цього часу проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України.
Відповідно до п.10 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі проходження військової служби особою, щодо якої розпочато провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтями 210 і 210-1 цього Кодексу.
З огляду на викладене, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 10 ч. 1 ст. 247 КУпАП. 
Згідно зі ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Щодо решти доводів сторони позивача суд зазначає, що враховуючи рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».
Внаслідок вказаного, решти доводів сторони позивача є такими, що не заслуговують уваги, оскільки вони не спростовують основного висновку суду. 
Також в силу вимог ст. 139 КАС України підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати в вигляді судового збору в розмірі 665,60 грн.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 8-10, 77, 227, 241-246, 250, 271, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ
позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.
Постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20 жовтня 2025 року №1212 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ), судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його складення.

Суддя Л.В.Лузан