Справа № 451/37/25 Головуючий у 1 інстанції: Патинок О.П. 
Провадження № 33/811/254/26 Доповідач в 2-й інстанції: Урдюк Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., вирішуючи питання про поновлення адвокату Солонинці С.П. строку на апеляційне оскарження постанови судді Радехівського районного суду Львівської області від 03 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, 

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.
Не погоджуючись із рішення судді першої інстанції, адвокат Солонинка С.П. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, в обґрунтування поважності пропуску якого покликається на те, що ОСОБА_1 не є фахівцем у галузі права, тому не обізнаний у процесуальних строках і не має спеціальних знань для складання процесуальних документів, зокрема апеляційної скарги. Для належного представництва своїх інтересів звернувся з правовою допомогою та уклав договір про надання правової допомоги, зазначає, що ОСОБА_1 не отримував судових повісток та постанови суду. Постанову отримала вона, як захисник 27.01.2026.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в частині поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що у поновленні такого слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.
За змістом частини другої статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена, з-поміж інших особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Системний аналіз зазначеної норми КУпАП вказує на те, що до повноважень суду апеляційної інстанції належить вирішення питання про поновлення строку апеляційного оскарження в разі надходження такого клопотання.
Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
Згідно зі ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.
Процесуальний строк може бути поновлений лише за умови його пропуску з поважних причин. При цьому, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
Згідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» - практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» та «Трух проти України»).
Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Сабадаш проти України поновлення судом пропущеного строку на оскарження рішення без належного обґрунтування порушує принцип юридичної визначеності.
Також, у справі Каракуця проти України у своєму рішенні ЄСПЛ зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.
Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі "Мельник проти України", норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження і перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. (Рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року).
Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі, як правова визначеність.
Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова судді Радехівського районного суду Львівської області прийнята у судовому засіданні 03.03.2025 без участі ОСОБА_1 за участі захисника Сопронюка Г.М., який у судовому засіданні просив проводити розгляд справи без участі ОСОБА_1 . За наслідками розгляду справи ОСОБА_1 був визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього було накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік та постановлено стягнути судовий збір – 605 грн. 60 коп. Штраф та судових збір були сплачені 10.03.2025, що підтверджується квитанціями за №9372-1403-9936-7820 та №9372-1404-3717-0871 від 10.03.2025.
Натомість з апеляційною скаргою захисник Солонинка С.П. звернулися лише 06.02.2026, тобто більш ніж через одинадцять місяців після прийняття рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. 
Не заслуговують на увагу твердження захисника Солонинки С.П. про те, що ОСОБА_1 не отримував виклики до суду та не отримував копії постанови, оскільки з наявних у матеріалах справи судових повісток вбачається, що такі неодноразово скеровувались ОСОБА_1 (а.с. 18, 22, 25, 37), а 03.03.2025 на адресу ОСОБА_1 та на електрону адресу захисника Сопронюка Г.М. судом було скеровано копію постанови від 03.03.2025 (а.с. 48).
Щодо тверджень захисника Солонинки С.П. про те, що ОСОБА_1 не є фахівцем у галузі права, тому необізнаний у строках апеляційного оскарження, то апеляційний суд звертає увагу на те, що інтереси ОСОБА_1 в суді першої інстанції захищав захисник Сопронюк Г.М., тому ОСОБА_1 мав можливість скористатись правовою допомогою в частині подання апеляційної скарги, в строки визначені законодавством.
Враховуючи наведене, доводи щодо поважності причин пропуску строку на оскарження викладені у клопотанні є необгрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.
Будь-яких інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду захисник Солонинка С.П. не надає і не посилається на інші обставини, що перешкоджали йому реалізувати своєчасно своє право на оскарження постанови суду.
Водночас апеляційний суд зауважує, що вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що звертаючись з апеляційною скаргою поза процесуальними строками, встановленими законом, адвокат Солонинка С.П. не навела поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження та не надала доказів про наявність перешкод у ОСОБА_1 в реалізації права на оскарження постанови судді у встановлений КУпАП десятиденний строк, а тому у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження належить відмовити та повернути апеляційну скаргу разом із доданими до неї матеріалами заявнику.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:

відмовити адвокату Солонинці С.П. у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Радехівського районного суду Львівської області від 03 березня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . 
Апеляційну скаргу повернути адвокату Солонинці С.П.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту постановлення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду      Т.М. Урдюк