ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

25 лютого 2026 року 	м. Дніпро	справа № 340/6397/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А., 
за участю секретаря судового засідання: Тарантюк А.Р., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 січня 2026 року (суддя 1-ї інстанції Момонт Г.М.) в адміністративній справі №340/6397/25 за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства “Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області” Кіровоградської обласної ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправними дій, бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся з позовом, з урахуванням його зміни, до Комунального некомерційного підприємства “Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області” Кіровоградської обласної ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 про:
- визнання протиправною бездіяльності відповідача-1 керівництва КНП “ЦЕМД та МК у Кіровоградській області”, яка полягає у невжитті необхідних заходів для своєчасного та належного оформлення бронювання позивача, як лікаря невідкладних станів;
- зобов`язання відповідача-1 КНП “ЦЕМД та МК у Кіровоградській області” подати до відповідача-2 ІНФОРМАЦІЯ_2 повний і належним чином оформлений пакет документів для бронювання позивача як лікаря невідкладних станів відповідно до вимог чинного законодавства;
- визнання протиправними дій відповідача-1 кадрової служби КНП “ЦЕМД та МК у Кіровоградській області”, які полягали у поданні неповного пакета документів (заява №20250721-1213715) до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що спричинило незаконну відмову у бронюванні позивача;
- визнання неправомірними дій відповідача-1 кадрової служби Комунального некомерційного підприємства “Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області” Кіровоградської обласної ради, які полягали у безпідставному формулюванні, що подання позивачем документів на бронювання нібито перешкоджає діяльності Збройних Сил України;
- визнання протиправною безпідставну відмову відповідача-2 ІНФОРМАЦІЯ_2 у видачі позивачу паперового військово-облікового документа;
- зобов`язання відповідача-2 ІНФОРМАЦІЯ_2 внести в офіційні військово-облікові документи позивача правильні відомості про вищу медичну освіту ОСОБА_1 та присвоїти військово-облікову спеціальність відповідно до фаху “лікар”;
- визнання протиправними дій відповідача-2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , які полягають у безпідставному трактуванні неявки позивача за повісткою від 11.09.2025 р. як ухилення від мобілізації, оскільки така неявка обґрунтована медичними причинами та підтверджена відповідними документами;
- зобов`язання відповідача-2 ІНФОРМАЦІЯ_2 тимчасово призупинити будь які дії щодо мобілізації позивача до повного розгляду справи судом та оформлення його бронювання як медичного працівника;
- зобов`язання відповідача-2 ІНФОРМАЦІЯ_2 вжити заходів контролю за діями підпорядкованого структурного підрозділу ІНФОРМАЦІЯ_2 та забезпечити належне оформлення і реєстрацію бронювання позивача як лікаря невідкладних станів відповідно до вимог чинного законодавства.
07.01.2026 надійшла заява позивача про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу-1 КНП “ЦЕМД та МК у Кіровоградській області КОР”, його керівнику, посадовим особам та уповноваженим представникам вчиняти будь-які дії, спрямовані на звільнення, відсторонення, припинення або зміну істотних умов трудових відносин з ОСОБА_1 – до набрання законної сили рішенням суду у справі. 
Необхідність вжиття заходів забезпечення позову позивач обґрунтовує виникненням реальної загрози звільнення позивача з місця роботи, що безпосередньо пов`язано з предметом спору та може призвести до втрати ефективного судового захисту. Позивач зазначив, що загроза звільнення є наслідком того, що останній вимушено не може з`являтись на робочому місці з причини наявності обґрунтованих побоювань щодо незаконного затримання або доставлення до територіального центру комплектування іншим підрозділом ТЦК та СП, який не є стороною у даній справі та не володіє інформацією про наявність судового спору, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_3 , не зважаючи на наявність ухвали суду про забезпечення позову, не виконано обов`язок щодо внесення відповідних відомостей до реєстру “Резерв+”, зокрема не вилучено статус “Розшук”. Позивач стверджує, що відсутність на робочому місці є прямим наслідком невиконання ухвали суду та протиправної бездіяльності відповідачів. Разом з тим, роботодавцем – КНП “ЦЕМД та МК у Кіровоградській області КОР” замість сприяння виконання судового рішення та забезпеченню прав працівника, фактично створює передумови для звільнення позивача. ОСОБА_1 неодноразово звертався до відповідача- КНП “ЦЕМД та МК у Кіровоградській області КОР” з повідомленнями про неможливість безпечної явки на роботу, проте керівництвом підприємства вже розпочато формування актів та інших документів з метою подальшого звільнення позивача про що свідчить інформація, отримана ОСОБА_1 від співробітників. Також позивач зазначив, що у разі звільнення буде втрачено предмет спору, створено підстави для скасування заходів забезпечення позову та фактичного унеможливлення виконання майбутнього судового рішення. Окрім того, на думку ОСОБА_1 , звільнення позивача дозволить відповідачам обійти судовий контроль, шляхом штучного створення нових юридичних обставин, що суперечить завданням адміністративного судочинства та принципу верховенства права.
Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 січня 2026 року у задоволенні заяви про забезпечення позову у справі відмовлено.
Не погодившись з прийнятою ухвалою, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, та ухвалити судове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.
В обґрунтування своїх вимог скаржник зазначає про неправильний висновок суду про відсутність зв`язку між заявленими заходами забезпечення позову та предметом спору, оскільки зникне правова підстава для бронювання у разі звільнення позивача, і це призведе безпосередньо неможливого ефективного судового захисту.
Скаржник вважає, що заявлений захід забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти дії щодо звільнення позивача є співмірним та обґрунтованим, оскільки спрямований виключно на збереження існуючого фактичного та правового стану до вирішення спору по суті та не покладає на відповідача (Комунальне некомерційне підприємство “Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області” Кіровоградської обласної ради) надмірного чи непропорційного тягаря, на відміну від незворотних наслідків, які можуть настати для позивача у разі його звільнення, зокрема втрати права на бронювання та ризику примусової мобілізації. Отже, вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права та дійшов необґрунтованого висновку про відсутність зв`язку між заявленими заходами забезпечення позову та предметом спору. Також суд не надав оцінки причинно-наслідковому зв`язку між протиправною бездіяльністю ІНФОРМАЦІЯ_3 та реальним ризиком звільнення позивача. ОСОБА_1 вважає, що суд проігнорував очевидний ризик втрати предмета спору. Право на бронювання позивача як лікаря невідкладних станів є нерозривно пов`язаним із наявністю чинних трудових відносин. У разі звільнення позивача навіть позитивне рішення суду по суті справи стане юридично декларативним та практично невиконуваним, що фактично перетворить судовий захист на формальність. Відмовляючи у забезпеченні позову, суд не дотримався принципу пропорційності та балансу інтересів сторін.
Додатково суду направили докази, як вважає позивач, на підтвердження своїх доводів графіки чергувань позивача у січені і лютому 2026, а також листування з роботодавцем щодо наявності листків непрацездатності.
Учасники справи не скористалися правом подання відзиву на апеляційну скаргу.
Розгляд справи здійснювався із застосуванням режиму відеоконференції.
В судовому засіданні позивач підтримав доводи апеляційної скарги просив її задовольнити. 
Представники відповідачів до суду апеляційної інстанції не з`явилися. Повідомлені про день, час та місце розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить до наступного висновку.
Суд першої інстанції постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову дійшов висновку, що питання наявності чи відсутності у відповідача-(Комунальне некомерційне підприємство “Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області” Кіровоградської обласної ради) підстав для припинення трудових відносин із позивачем не є предметом спору у даній справі, а тому обраний позивачем вид забезпечення позову не є співмірним із заявленими позивачем вимогами.
Колегія суддів погоджується з ухвалою суду, якою відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову, з огляду на наступне.
Згідно з частиною першою статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Частиною 2 цієї статті встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
За правилами ч.1, ч.3 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено:
1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Не допускається забезпечення позову, зокрема шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення (п. 5 ч. 3 ст. 151 КАС України).
Тобто, вжиття заходів забезпечення позову, які передбачені ч. 1 ст. 151 КАС України можливі лише за наявності обставин, визначених ч. 2 ст. 150 КАС України. При цьому, не допускається застосування заходів забезпечення позову, передбачених приписами ч. 3 ст. 150 КАС України.
Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених КАС України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.
Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.
При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог.
Відповідно матеріалам справи, позивач у цій справі оскаржує бездіяльності відповідача- КНП “ЦЕМД та МК у Кіровоградській області, яка полягає у невжитті необхідних заходів які стосуються бронювання позивача як лікаря невідкладних станів відповідно до вимог чинного законодавства; а також дії і бездіяльність відповідача- ІНФОРМАЦІЯ_3 які стосуються як видачі документів військовозобов`язаному, внесення інформації щодо такої особи так само і вчинення дій на час мобілізації.
Питання трудових відносин між позивачем і відповідачем КНП “ЦЕМД та МК у Кіровоградській області не може бути предметом спору, що розглядався би адміністративним суудом.
Оскільки положення п. 5 ч. 3 ст. 151 КАС України не допускають забезпечення позову шляхом встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, а також з огляду на викладене, та враховуючи доводи та вимоги заяви про забезпечення позову, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно вирішено про відсутність правових підстав для задоволення поданого позивачем заяви про забезпечення позову у спосіб у ній визначений.
Подані позивачем суду апеляційної інстанції у якості доказів на підтвердження обґрунтованості заяви про забезпечення позову, а саме листування з керівництвом Центром екстреної медичної допомоги щодо тимчасової непрацездатності позивача, затверджені графіки чергувань позивачем, колегія суддів відхиляє та не визнає їх належними і допустимими доказами з підстав вищезазначених висновків.
Отже доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді заяви порушено норми процесуального права, а тому підстави для скасування судового рішення відсутні.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розподіл судових витрат не здійснюється відповідно до ст. 139 КАС України.
Керуючись ст.ст. 315, ст. 316, ст.ст. 321, 322 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 січня 2026 року в адміністративній справі №340/6397/25 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.
Повне судове рішення складено 25 лютого 2026 року.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш 

суддя Н.П. Баранник 

суддя А.А. Щербак