Справа № 551/157/26

ВИРОК
Іменем України

04 березня 2026 року Шишацький районний суд Полтавської області в складі 
головуючого - судді ОСОБА_1 , 
секретаря – ОСОБА_2 , 
за участю прокурора – ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Шишаки Миргородського району Полтавської області матеріали кримінального провадження № 12026175610000004 від 13 січня 2026 року по обвинуваченню 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою-спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, 

ВСТАНОВИВ:

Близько 18-00 год. 12 січня 2026 року в приміщенні МТФ № 1 ТОВ «Федунка по вул. Шевченка, 30 в с. Федунка Миргородського району Полтавської області ОСОБА_4 в ході сварки з ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, направленим на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс один удар металевою сапою з дерев`яним держаком по обличчю ОСОБА_6 , спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді забійної рани лобної ділянки, садна, що розташовані у виличній ділянці зліва та відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я потерпілого. 
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненому правопорушенні визнав в повному обсязі, підтвердив, що близько 17-30 год. 12 січня 2026 року в ході робочого конфлікту з працівником тваринної ферми в с. Федунка Полтавської області ОСОБА_6 , він наніс останньому один удар металевою (негострою) частиною сапи в область обличчя, над оком. Після цього обвинувачений залишив місце події, а потерпілий звернувся за допомогою до керівництва. 
Окрім визнання вини самим обвинуваченим ОСОБА_4 його винуватість у вчиненні інкримінованого йому правопорушення підтверджується сукупність досліджених та оцінених судом доказів.
Так, допитаний судом потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що близько 18-00 год. 12 січня 2026 року на території ферми ТОВ «Федунка» у с. Федунка Полтавської області він зробив зауваження працівнику ферми ОСОБА_4 з приводу неналежного виконання останнім його робочих обов`язків. У відповідь на це ОСОБА_4 без будь якого попередження наніс потерпілому один удар металевою частиною сапи в обличчя над лівою бровою. Внаслідок цього потерпілий отримав розсічення шкіри, втратив значну кількість крові та вимушений був звертатись до медичного закладу для накладання швів на рану. 
12 січня 2026 року від потерпілого ОСОБА_6 працівниками поліції прийнято усну заяву про притягнення ОСОБА_4 до відповідальності за спричинення тілесних ушкоджень, про що складено відповідний протокол (а.с.14).
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 16 від 21.01.2025 у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді забійної рани лобної ділянки, садна, що розташовані у виличній ділянці зліва, могли утворитись від ударів руками, ногами у взутті та металевою сапою, по давності утворення можуть відповідати строку та обставинам вказаним підекспертним, по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (а.с. 18-19).
За таких обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_7 в обсязі пред`явленого йому обвинувачення є доведеною поза розумним сумнівом, а його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілого. 
При призначенні покарання обвинуваченому суд керується загальними засадами призначення покарання, передбаченими ст. 65 КК України та призначає його відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. 
В силу вимог ст. 89 КК України обвинувачений є раніше не судимою особою, не працює, утриманців не має,задовільно характеризується за місцем проживання.
З 2005 року обвинувачений перебуває на обліку лікаря-психіатра з діагнозом «легка розумова відсталість», з 2011 року перебуває на обліку лікаря-нарколога з діагнозом «психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю». 
Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 97 від 13.02.2026 застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 не потребує. 
Обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Так, суд не враховує в якості обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого його щире каяття, як це визначено у матеріалах обвинувального акту, оскільки зовнішня поведінка обвинуваченого, якій навіть не вибачився перед потерпілим в судовому засіданні, та надані ним в суді пояснення зокрема відсутність у нього жалю за скоєне, не дають суду достатніх підстав вважати, що останній переживає глибокі внутрішні переживання того, що сталося, моральне засуджую свою поведінку, в повному обсязі усвідомлює свою вину, відчуває почуття сорому та докори сумління, що є основними складовими такого морально-психологічного явища, як щире каяття.
Виходячи з викладеного, врахувавши: конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, а саме застосування при спричиненні тілесних ушкоджень предмету, що має травмуючи властивості; відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання; особу обвинуваченого, зокрема відсутність у нього утриманців, офіційної роботи, а отже відсутність сталого заробітку, наявність достатнього вільного часу для зайняття суспільно корисними роботами, суд приходить до висновку про доцільність призначення обвинуваченому покарання у вигляді громадських робіт у середньому розмірі, передбаченому санкцією ч.2 ст. 125 КК України. Дане покарання цілком відповідатиме меті кримінального покарання, сприятиме виправленню обвинуваченого та запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень, як обвинуваченим, так і іншими особами. 
Підстав для застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу суд не вбачає.
Процесуальні витрати у справі відсутні, цивільний позов не заявлявся. 
Речовий доказ у вигляді сапи з дерев`яним держаком слід повернути власнику. 
З урахуванням наведеного та керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді 200 (двохсот) годин громадських робіт.
Металеву сапу з дерев`яним держаком, яка перебуває на зберіганні в ТОВ «Федунка»- вважати повернутою даній юридичній особі. 
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Шишацький районний суд Полтавської області до Полтавського апеляційного суду.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1